New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 2134 - 2274

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

2165 - MOLITEV ZA DUŠE V ONOSTRANSTVU KI NISO PRIŠLE DO LJUBEZNI NA ZEMLJI....

2172 - ZAVZEMANJE ZA LJUDI KI SO ODDALJENI OD BOGA....

2221 - NASLEDNIKI PETRA.... CERKVENO – POSVETNA OBLAST...

2237 - DELO NA DUŠI.... PREMAGOVANJE SAMEGA SEBE....

2245 - PREPOZNAVNJE LJUDI, POVEZANIH Z BOGOM....

MOLITEV ZA DUŠE V ONOSTRANSTVU KI NISO PRIŠLE DO LJUBEZNI NA ZEMLJI ....

B.D. 2165 from 24. november 1941, taken from Book No. 31

Ljudem je nemogoče opisati stezo trpljenja neke ne(od)rešene duše. Vendar pa bi oni morali vedeti, da mora ona pretrpeti neko nezamisljivo brezupno stanje, ker ima to znanje namen, da spodbudi ljudi na to, da pomagajo in podprejo take duše, zaradi česar so nenehno opominjani, da ne pozabijo teh duš. One se bodo tisočkratno zahvalile tem ljudem, ki olajšajo njihovo agonijo tako, da molijo za njih.

Duše v onostranstvu, ki izza sebe pustijo ljudi na Zemlji, s katerimi so bili povezani, imajo prednost v primerjavi s tistimi, ki na Zemlji niso prišle do Ljubezni. Z Ljubeznijo izpolnjene misli in (pri)srčne (pobožne) želje sledijo prejšnjim oz. takšne duše preko (pri)srčne molitve prejemajo moč, kar lahko naknadno izboljša njihovo situacijo. Vsako z Ljubeznijo izpolnjeno misel duša doživlja pomirjujoče in ponovno prebuja Ljubezen, katera se bo potem manifestirala na enako trpeče duše.

Torej duše, ki so na Zemlji živele brez Ljubezni, morajo stradati in nepopisno trpeti. One so hitro pozabljene, ali pa se na njih misli z neljubeznivostjo, kar ima strašne posledice za njihovo stanje v onostranstvu. Vsaka ljubezniva misel ljudi na Zemlji za duše v onostranstvu olajša njihova trpljenja, vsaka slaba misel pa jih povečuje, pri čemer se duše niso sposobne braniti same oz. vsiliti ljudem, da jih ljubijo. Sedaj pa duša opazno prejema vpliv, ali Ljubezni ali neusmiljenja, kar ji olajša ali pa preprečuje njen napor proti vzponu.

Duše, katerim popolnoma primanjkuje Ljubezni od ljudi na Zemlji, morajo biti povsem odvisne od njih samih v popolnoma mračnih okolicah in trpeti nepopisno trpljenje. Za te duše bi se moralo posebno zavzemati v molitvi na Zemlji, da tako one (ob)čutijo blagoslov zavzemanja in da tako znotraj njih samih občutijo moč Ljubezni, pri čemer se odvija neka notranja sprememba. Čim namreč tako osamljene duše rahlo dotakne z Ljubeznijo izpolnjena misel, jo one opazijo in se usmerijo k izvoru te misli. One potem prihajajo blizu k osebi, ki je z usmiljenjem mislila na njih, pri čemer jo opazujejo: njene značilnosti, njena delovanja in sled njenih misli.

One ravno tako ne bodo nikoli grdo ravnale z osebo (jo vznemirjale), ki je dobra do njih, čeprav so oni sami le redko sposobni za dobre občutke. Vendar pa oni premišljajo o razlogu, da se njihovo stanje trpljenja zmanjšuje, ko so blizu teh ljudi, pri čemer obenem tudi (ob)čutijo opazno ublažitev (trpljenja) preko molitve v imenu trpečih duš v temi. Oni se ravno tako naučijo, da je Ljubezen edino sredstvo za izboljšanje njihove situacije. In ko enkrat duša pride do tega spoznanja (ko to dojame), bo ona tudi postala nežna in bo pomagala drugim dušam, ki se bodo na ta način izognile najhujšemu trpljenju.

Ljudje na Zemlji bi lahko (od)rešili neskončno veliko duš iz njihove težave, če bi si poizkušali zamisliti šibkost teh duš. Ker če čutijo iskro Ljubezni znotraj njih samih, bi jih moralo to veliko trpljenje ganiti in prebuditi njihovo voljo, da tem dušam pomagajo. Ljudje bi morali v njihove molitve vključiti te uboge duše, katerim primanjkuje moči, da bi si tako lahko same pomagale. Oni bi za te duše morali (po)klicati Boga za milost in usmiljenje; oni bi jim morali dati njihovo Ljubezen in nikoli brezčutno misliti o umrli osebi, da tako ne povečajo njihove bolečine, ker bo potem duša v veliki nevarnosti, da postane popolnoma otrdela in da umre vsakršna težnja v njej .... Vendar pa bi bile duše lahko (od)rešene, pri čemer bi ljudje na Zemlji lahko izjemno veliko pripomogli k temu, da bi se to doseglo.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

ZAVZEMANJE ZA LJUDI KI SO ODDALJENI OD BOGA ....

B.D. 2172 from 2. december 1941, taken from Book No. 31

Ljudje, ki se imajo za preveč močne, da bi (po)klicali Boga na pomoč, so najbolj oddaljeni od Boga .... Oni niso sposobni verovati v ustrežljivo in vsemogočno Silo, kakor tudi da gledajo na molitev kot na most, ki vodi do nebeškega Božanstva .... oni zato sploh ne bodo vzpostavili povezanosti, zaradi česar so popolnoma prepuščeni samemu sebi, če so soočeni s težavami, katerih zemeljska pomoč ne more rešiti. Če namreč človek v svoji težavi ne more najti poti do Boga, on s tem kaže, da je še naprej v očitnnem nasprotovanju (opoziciji) do Boga; da mu zemeljsko življenje še ni prineslo višjega razvoja in da je on glede na to še naprej v zelo revnem stanju, če mora zapustiti svoje zemeljsko življenje. On se še ni zavestno potrudil, da bi dosegel višjo stopnjo. In ker on v molitvi ne prosi zanjo, mu obenem tudi primanjkuje moči, da bi to naredil. Vendar pa bi celo ti ljudje morali (ob)čutiti blagoslov molitve, ker bodo lahko odkrili zaznavno mehčanje svoje narave, čim njihov bližnji moli v njihovo ime. Zavzemanje (posredovanje) lahko doseže zelo veliko. In večina človeštva bi bila do sedaj (od)rešena, če bi se eden človek v imenu drugega obrnil na Boga za Ljubezen in milost. Potem svojevoljno zavračanje ne bi bilo več tako ogromno, ker Bog usliši vsako molitev, ki razodeva nesebično Ljubezen do bližnjega, če je to, za kar prosi, dar dojemanja (spoznanja, prosvetljenja) za bližnjega. Neskončna Božja Ljubezen je takoj pripravljena uslišati takšno molitev, ker le ta pričuje o Ljubezni do druge osebe. Oddaljenost od Boga je lahko zmanjšana samo preko Ljubezni. In če sámo bitje odpove, se njemu še naprej lahko pomaga na Zemlji, da se mu preko zavzemanja pokaže pravo pot.

In kolikor bolj je človek oddaljen od večnega Božanstva, toliko bolj nemogoča se mu zdi ideja glede pomoči, zaradi česar se on sploh ne bo obrnil na Boga v molitvi. Ker pa se sprememba razmišljanja lahko doseže samo preko iskrene molitve, človek ne bi smel zamuditi nobene priložnosti, da iskreno moli za svojega bližnjega, ki je še naprej slaboten v veri. Sila molitve je ogromna; in človek lahko doseže vse z gorečo molitvijo, ki še posebno vpliva na duhovna stanja; kar pomeni, da bo človek odnehal od svojega odpora glede vseh duhovnih stvari. Postal bo dovzeten (sposoben bo prejeti) in bo razmišljal o tem, kar je prej odločno zavračal, pri čemer bo prišel do drugačnega rezultata kakor prej. Človek, ki moli za duhovno prosvetljenje v imenu svojega bližnjega, ima izreden vpliv na slednjega, kateri to kaže s tem, da je on pripravljen poslušati to, kar mu je posredovano, celo če je prej nasprotoval, da bi razmišljal o tem, in da bo on to rad in z veseljem sprejel, če se kasneje spomni tega. Na ta način bo zmanjšana oddaljenost od Boga. Iskrena molitev namreč pripelje do ogromne moči in glede na to začenja biti dejavna za njegovega bližnjega, čim se zanj nameni to molitev. Zaradi tega ljudje, ki so oddaljeni od Boga, niso brezupno izgubljeni. Čim se namreč lahko najde nekdo, ki prepozna to težavo in bi jih želel osvoboditi od nje, ima on na razpolago učinkovita sredstva .... intimno zavzemanje pri Bogu, katerega prej nepopravljiva oseba (ob)čuti kot zelo blagodejnega, da tako te Ljubezni ne more ignorirati. On bo voden na pravo pot in bo ravno tako še prišel do dojemanja (prosvetljenja), četudi čez zelo dolgo časa, vendar pa on ni brezupno prepuščen sovražniku na milost. Namesto tega bodo bitja, ki vlagajo trud za dobro, ostala zmagovalci in bodo pomagala (od)rešiti človeka iz stanja, v katerem se nahaja zelo oddaljen od Boga.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

NASLEDNIKI PETRA .... CERKVENO – POSVETNA OBLAST...

B.D. 2221 from 27. januar 1942, taken from Book No. 31

Berite Sveto pismo in videli boste, da je bil duh resnice zatrt na najbolj očiten način. Zato tudi vi, ki iščete resnico, niste mogli spregledati, saj vam je bila Božja beseda prikrita. Izročilo se zvesto ohranja, vendar se ne preverja, v kolikšni meri to izročilo ustreza Kristusovemu nauku. Kako pogosto je bil pomen Božje besede spremenjen, kako pogosto je bila Božja beseda napačno razlagana in kako redko je bilo napačna razlaga kritizirana.

To zavajanje človeštva je potrebno izpostaviti, saj je bilo vzrok za vse delitve in verske boje. Ko je Jezus hodil po zemlji, je govoril o Božjem kraljestvu, o kraljestvu, ki ni od tega sveta ....

Ni govoril o posvetni oblasti, niti o cerkveni oblasti, ali o kakšni ustanovi. Prav tako ni govoril o ljudeh, ki bi morali vladali njegovi cerkvi namesto Boga; .... Svojim  učencem je le rekel: "Pojdite in učite vsa ljudstva ....".

Pooblastil jih je, da ljudi poučujejo o Njegovem nauku ljubezni in jim obljubil svoje sodelovanje, če bodo ostali v Njegovem duhu .... Če so namreč učili o ljubezni, so morali tudi sami živeti v ljubezni in tako je bil z njimi sam Gospod, ki je ljubezen. Kjer pa vlada ljubezen, je vsaka vladajoča oblast nepotrebna .... tam, kjer vlada ljubezen, eden služi drugemu in kjer vlada ljubezen, so zapovedi nepotrebne, razen, če se ljudem oznanjajo zapovedi ljubezni, ki jih je dal Bog sam.

Kar uči ljubezen, je v skladu z Božjo voljo, kar pa je dodano v drugih zapovedih, ni v skladu z Božjo voljo, saj ukazovanje določa vladajoča moč ..... Ljudje bi morali živeti med seboj kot bratje, podvrženi le Božji volji, čim si želijo pridobiti božje kraljestvo. Nikakor naj se ne dvigajo proti posvetni oblasti, ki jo je Bog res določil za disciplino in red, kadar se ta krši. Vendar njegovo kraljestvo ni od tega sveta ....

V svojem kraljestvu je On sam Gospod in vladar in resnično ne potrebuje ljudi na zemlji, da bi ga zastopali in izvajali svojo oblast nad sočlovekom. Toda kje Gospodova beseda v njegovem zemeljskem življenju kaže na takšno moč? ....

(26.1.1942)

Svoje življenje je živel v ljubezni, dajal je ljubezen in učil ljubezen .... Prava ljubezen pa odpravlja željo po vladanju .... Močnejši ne bi smel določati šibkejšega, tudi kadar se uči izpolnjevanje Božjih zapovedi. Kajti prisilno dejanje, pa naj bo  še tako plemenito in dobro, ni visoko cenjeno. Šele, ko človek začne delovati po svoji svobodni volji, so ta dejanja spoštovana pred Bogom. In tako Bog od človeka zahteva le svobodno voljo.

Ljudje na zemlji nikoli nimajo pravice, da bi Božjim zapovedim samovoljno dodajali svoje lastne zapovedi. Še manj pa je mogoče spoštovanje teh zapovedi za ljudi narediti obvezno, tj. zahtevano izpolnjevanje pod grožnjo kazni za določen čas ali za večno. Da bi se izognili tej kazni, je zdaj izpolnjena zapoved, ki bi sicer ostala neupoštevana.

Zato izpolnjevanje takšnih zapovedi ne more imeti globoke vrednosti pred Bogom in za večnost. Ko so učenci izpolnjevali Kristusovo naročilo in ponesli evangelij vsemu svetu, je bilo Božje delovanje jasno vidno, saj so v Jezusovem imenu ozdravljali bolne, izganjali zle duhove in delali čudeže. S tem so potrdili, kar so učili. Božji Duh je bil namreč z njimi in v njih; vse, kar so dosegli, je bilo delovanje Božjega Duha.

Oznanjali so Kristusov nauk, Božji nauk ljubezni in prav tako dajali zgled ljubezni soljudem. S tem je bila želja po vladanju popolnoma odpravljena, saj so bili drug drugemu kot bratje in so drug drugemu služili v ljubezni. To je bila služba, ki jo je Jezus Kristus dal svojim učencem za njihovo nadaljnje delo .... ni pa enega od apostolov postavil za poglavarja in voditelja, kateremu bi se morali vsi podrediti. Tisto, kar se je pojavilo pozneje, se je popolnoma razlikovalo od tega, kar je predstavljal Gospod sam. Nastala je cerkveno posvetna oblast, ki je vsako zapoved ljubezni spravila v obliko, ki ni več ustrezala temu, kar je ljudi učil sam Jezus Kristus.

Služenje v ljubezni je bilo še vedno zahtevano, vendar se ni več izvajalo .... To je bilo največjega pomena, saj se je ponovno pojavilo tisto, kar je Jezus Kristus obsodil v času svojega življenja na Zemlji .... ljudem je bilo zapovedano, kar naj bi delali po svoji svobodni volji. In možje uglednega imena, ranga in dostojanstva so se imenovali nasledniki apostolov, ki so svojo službo opravljali v največji revščini .... in stavba neizmernega sijaja se je imenovala edina blagoslovljena Cerkev, ki jo je Jezus Kristus ustanovil z besedami: "Ti si Peter, skala .... "

(27.1.1942)

Te besede so ljudje, ki so si prizadevali za oblast razlagali, tako kot so jo potrebovali; nikakor pa besede ne dopuščajo te razlage, da je Peter ustanovitelj cerkvene oblasti in da so vladarji te cerkve, nasledniki apostolov .... tistih apostolov, ki so brez položaja in dostojanstva svetu le oznanjali evangelij, Božanski nauk o ljubezni.

Peter je bil med njimi najbolj veren in Jezus je poudaril njegovo močno vero z besedami: "Ti si Peter, skala; na tej skali bom zgradil svojo Cerkev." Njegova Cerkev se tako imenuje skupnost vernikov, saj morajo biti tisti, ki želijo pridobiti Božje kraljestvo in oblikovat njegovo Cerkev združeni v najgloblji veri.

To je Njegova volja, ki jo je izrazil s svojimi besedami. Ni pa Njegova volja, da se visoki in najvišji dostojanstveniki počutijo kot poglavarji takšne skupnosti in svojo moč tudi tako uporabljajo .... da zaradi neštetih običajev in ceremonij dejansko bistvo postane nepomembno, tj. da Božanski nauk ljubezni ostane neopažen pred neštetimi zunanjostmi, ki se jim daje prevelik pomen in posledično dejansko poslanstvo apostolov v svetu, da oznanjajo evangelij, ni več prepoznano. Seveda so med tistimi na oblasti lahko tudi ljudje po Božjem srcu in Bog jim resnično ne bo odrekel svojega duha in milosti, vendar njihova modrost ni posledica njihovega položaja ali visoke funkcije, ki jo zasedajo, temveč njihovega pravilnega ravnanja pred Bogom. Ti so torej pravi Petrovi nasledniki, saj so močni v veri in iz moči vere črpajo modrost, saj so potem kot skala, iz katere teče živa voda .... so torej pravi predstavniki Kristusove Cerkve, ki je skupnost vernikov ....

Amen

Prevod Albin Podgraješek

DELO NA DUŠI .... PREMAGOVANJE SAMEGA SEBE ....

B.D. 2237 from 17. februar 1942, taken from Book No. 31

Kolikor bolj človek neumorno dela na sebi, toliko uspešnejše bo njegovo prizadevanje, ker ima on potem resno voljo za Boga, ki pa obenem tudi k sebi pritegne podporo moči, ki zopet zagotavlja duhovni napredek. Delo na duši zahteva premagovanje samega sebe, zaradi česar je le to mogoče edino takrat, ko človek nenehno prakticira samoodrekanje. To, kar koristi duši, vedno pomeni odrekanje za telo oz. žrtev, za kar pa je potrebna trdna volja, ki je bolj usmerjena k duši kot pa k telesu. Duhovni uspeh se doseže edino z zapostavljanjem telesa; in človeku je ravno to težko, ker bo telo vedno želelo imeti prioriteto (prednost) s svojimi željami, medtem ko mora biti duša vedno zadovoljna s tem, ko jo človekova volja pomanjkljivo oskrbi. In zato lahko duša napreduje v razvoju edino takrat, ko je bolje preskrbljena od telesa. Potem človek ne more narediti dovolj za skrb svoje duše. On mora nenehno delovati v Ljubezni, kar pa potem rezultira v modrosti .... spoznanju. Toda čim človek pride do spoznanja, on ne more drugače kot tako, da se podredi Božanski volji; torej da dela to, kar vodi do odrešenja (zvelilčanja) duše. Tistemu, ki teži edino k izpolnjevanju Božje volje, bo ravno tako objavljena Božanska volja; in potem se bo on prostovoljno ločil od materije, od svetovnih dobrin .... in zato tudi ne bo usmerjal pozornosti na to, kar ugaja telesu, in on bo vedno skrbel edino za to, da si nabere duhovne dobrine (bogastva), ker ga zemeljske dobrine ne privlačijo več. In šele to je tisto stanje, ki človeštvu prinaša blagoslov, da ono lahko zanemari svet in njegove dobrine ter da se usmeri na duhovnost. Tedaj ljudje mislijo, poslušajo in gledajo drugače oz. vedno oskrbujejo (jemljejo v poštev) njihove duše; in šele to je duhovni napredek, ki je utemeljen na določenem odrekanju, na obvladovanju samega sebe, na notranji borbi proti temu, kar je delež nasprotnika. In tisti, ki teži k Bogu, rad in z veseljem daje (žrtvuje) to, kar koristi njegovemu telesu, ker on menja za nekaj dragocenejšega .... za večjo stopnjo zrelosti duše.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

PREPOZNAVNJE LJUDI, POVEZANIH Z BOGOM ....

B.D. 2245 from 26. februar 1942, taken from Book No. 31

Vsak duhovna razprava med vami razjasni odnos človeka do Boga, če vam gre za pravično sodbo. Najprej se morate osredotočiti na to, kateri so motivi, ki ženejo ljudi, da iščejo razpravo. Človek, ki je tesno povezan z Bogom, bo vedno hrepenel po tem, da bi slišal Božjo Besedo in ta želja se bo izrazila tako, da bo poiskal kraj, kjer mu je ponujena.

In beseda bo prodrla vanj in ga osrečila, sprejel jo bo in občutil moč besede, se pravi, besedo bo blagodejno občutil. V sebi ima Boga, živi v Bogu in je tako z Njim v pravem odnosu. Lahko pa se človek želi pogovarjati tudi o stvareh, ki niso povezane z Božjo Besedo, in takrat Božja Beseda ne bo zaželena, in takrat je želja po Bogu le šibko prisotna, pa tudi odnos človeka do Boga ni takšen, kot bi moral biti, da bi z medsebojno izmenjavo misli dosegli duhovni uspeh.

Hrepenenje po resnici, po Božji Besedi, mora človeka spodbujati k iskanju stika z ljudmi istega duha. Ta lakota pa bo tudi neizogibno zahtevala, da se ji zadosti; tako bo hrepeneči človek želel slišati tisto, kar zadovoljuje njegovo željo, in potem ga bo tudi zlahka prepoznal kot povezanega z Bogom, ki želi govoriti in slišati Boga povsod, kjer se izraža.

Ker oseba, povezana z Bogom čuti, ko ji Bog govori skozi usta neke osebe... torej oseba, povezana z Bogom lahko samo sprejme, ker zna razlikovati delovanje Božje moči od prevare... z Bogom povezan človek prepozna Božji glas in mu prisluhne. Kjer pa se temu glasu posveča malo pozornosti, človeku še vedno manjka intimna povezanost z Bogom, zato tudi razprava ne bo dalo rezultatov, polnih Milosti, ki jih iz nje lahko potegnejo z Bogom povezani ljudje ....

AMEN

Prevod Janko Žagar