New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 1835 - 1969

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

1884 - NOTRANJE ŽIVLJENJE.... VIŠJI RAZVOJ.... »LJUBEZEN«....

1915 - DELO NA DUŠI BLIŽNJEGA.... BLAGOSLOV NA ZEMLJI....

1919 - ZVEZDE .... RAZLIČNA MOČ SVETLOBE .... NJIHOV NAMEN ....

1937 - VOLJA-MILOST .... (Pripomba na Filipljane 2:13) ....

NOTRANJE ŽIVLJENJE .... VIŠJI RAZVOJ .... »LJUBEZEN« ....

B.D. 1884 from 10. april 1941, taken from Book No. 28

Človek samega sebe oblikuje preko svojega notranjega življenja oz. če on premišlja o sebi in svoje postopke ter razmišljanje podreja resnemu preverjanju, če si on obenem tudi prizadeva živeti tako, da lahko prenaša samega sebe, kar pa povzroči izpopolnjevanje samega sebe (oplemenitenje samega sebe) in obenem tudi duhovni napredek oz. višji razvoj duše. Sedaj je popolnoma nepomembno, v kolikšni meri se človek podreja zunanjim formam. Njegova namera (pozornost) mora biti usmerjena edino v to, da živi Bogu na zadovoljstvo; zaradi tega mora biti vse, kar on govori, misli ali dela v skladu z Božanskimi zapovedmi. Bog od teh ljudi ne zahteva ničesar drugega razen tega, da Ga oni ljubijo in da potem to Ljubezen izražajo tako, ko delajo dobro bližnjim, kakor sicer tudi živijo tako, da je iz tega prepoznavno hrepenenje po Bogu. Vsaka misel, ki je usmerjena navzgor, pričuje o Ljubezni do Boga; namreč čim ima človek hrepenenje, se bo le to vedno znova pojavilo kot misel v njemu. Če človek sedaj pričuje o svoji Ljubezni do Boga preko nenehnega hrepenenja po Njemu, potem bo Bog tudi potešil to hrepenenje tako, ko bo človeka ravno tako oskrboval s Svojo Ljubeznijo; in sedaj človek ne more drugače, kot biti dober. Zajema ga namreč Božanska Ljubezen, za katero on sam iskreno prosi preko svojega hrepenenja, in on sedaj ne more delovati brez Ljubezni (kruto, zlobno) .... Torej človek se mora oblikovati v Ljubezen; zaradi tega on izpolnjuje prvo in največjo zapoved .... on Ljubezen daje in preko tega Ljubezen tudi ponovno prejema; on sam mora postati Ljubezen. Vendar pa do duševne zrelosti ne more nikoli priti človek, ki si ne pridobi Božanske Ljubezni preko del Ljubezni. Božja Ljubezen lahko zajame edino tistega človeka, ki je sam dejaven v Ljubezni. Vsako še tako majhno delo služenja v Ljubezni ravno tako predpostavlja določeno stališče do Boga .... človek mora želeti Dobro, potem se vsaj nezavestno usmerja tako, da je naklonjen Bitju, Katero je vseobsegajoča dobrota in popolnost. Želeti Dobro, zato strinjati se z Dobrim, bo ravno tako povzročilo to, da bo težnja usmerjena k Dobremu; in k takšnemu človeku se bo ravno tako približalo večno Božanstvo ter mu dovolilo, da Ga prepozna. In pravilno stališče do Boga bo kmalu določilo njegovo razmišljanje in delovanje oz. ga spodbudilo na Ljubezen-sko dejavnost (aktivnost), tako da tudi Bog lahko k njemu usmeri Svojo Ljubezen; to pa pomeni, da bo človek sedaj dozorel v svoji duši, ker Božja Ljubezen pazi nanj in mu sedaj tudi ne dovoli, da pade. Bog od človeka zahteva dokaz njegove Ljubezni do Njega; toda ne zadostuje Mu njegovo prepričevanje ali zanos (navdušenost) .... Človek mora svojo Ljubezen do Boga potrditi (izraziti) v delih Ljubezni. In kakor on sedaj razdeljuje (daje) bližnjemu, tako bo tudi njemu razdeljeno (dano) .... To, kar stori bližnjemu v/iz Ljubezni, mu bo Bog tisočkratno povrnil .... Toda vedno je stopnja Ljubezni tista, ki je odločujoča, v kateri on uresničuje dela Ljubezni do bližnjega. Božja Ljubezen bo v enaki meri sprejela človeka; in ker je Bog Sam Ljubezen, mora biti On prisoten v vsakem delu Ljubezni. Zaradi tega človek mora postati Ljubezen, če sta njegovo celotno razmišljanje in delovanje določena z Ljubeznijo do Boga in do bližnjega.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

DELO NA DUŠI BLIŽNJEGA .... BLAGOSLOV NA ZEMLJI ....

B.D. 1915 from 13. maj 1941, taken from Book No. 28

Blagoslov prinaša vsaka dejavnost, ki se tiče koristi za človeške duše. Če namreč človek razmisli o tem, kako kratek je zemeljski čas v primerjavi z večnostjo in če on potem razmisli o minimalnem uspehu, ki ga on lahko doseže zemeljsko .... če torej on iz druge strani pogleda vrednost duhovnega prizadevanja za večnost ter srečo duše, ki lahko pokaže duhovno bogastvo, potem on ne bo dolgo okleval in bo začel delati na svoji duši. Potem pa on sledi pravilnemu cilju zemeljskega življenja. In to, kar sedaj človek dela za svojo dušo in za dušo bližnjega, pa Bog že na Zemlji blagoslavlja. On je z njim v vsaki zemeljski težavi; On bo vedno pripravljen podpreti delo na duši in zemeljsko življenje bo vedno v skladu s hrepenenjem po duhovni zrelosti. In zaradi tega se morajo ljudje v veri in z zaupanjem prepustiti Božanskemu vodstvu, ker če so oni resni pri duhovnem napredovanju, potem bo vsak dan prinesel takšne dogodke, ki služijo temu duhovnemu napredku. In človeku se resnično ni potrebn bati .... Kolikor bolj se on predaja Bogu, toliko uspešnješe bo njegovo zemeljsko življenje za večnost. In če človek svoje življenje, svoje zemeljsko delovanje in svoje duhovno delo daje za to, da služi bližnjemu, potem on postane tako Ljubezen-sko dejaven, da se on trudi bližnjemu pomagati pri duhovnem dozorevanju; potem pa bo on že na Zemlji prejel bogat blagoslov. Njemu ne bo potrebna nikakršna težava. On se bo izognil ogromni revščini. On bo odstranil trpljenje bližnjega; potem pa bo obenem tudi on osvobojen od težkega trpljenja in Božji blagoslov bo počival na vsemu, kar se on loti, ker ga spodbujata Ljubezen in skrb za človeško dušo, zaradi česar bo tudi njegova duša prejela olajšanje na Zemlji. In tako lahko človek z zaupanjem gleda v prihodnost .... Če ga še vedno pritiskata žalost in skrb, potem on sam še nima dovolj velikega prepričanja (vere). On sam še vedno preveč gleda na zemeljske dogodke okoli njega; on preveč usmerja pozornost na svetovne stvari, zaradi česar se tudi sooča s temi stvarmi, zaradi izpita njegove vere. Če se jih on nauči premagati oz. če jih on zanemari, potem ga le te ne bodo več obremenjevale; in sedaj se on lahko s polno vnemo preda resničnemu (pravemu) delu, da duše bližnjih pripravi za večnost.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

ZVEZDE .... RAZLIČNA MOČ SVETLOBE .... NJIHOV NAMEN ....

B.D. 1919 from 16. maj 1941, taken from Book No. 28

Kateri namen-določitev imajo brezštevilne zvezde (planeti), je ljudem nepoznano, in razlago o tem je mogoče dati le v veri in jo sprejeti kot Resnico le v veri, ker ne moremo dati dokazov, vse dokler človek pripada Zemlji. Zvezde imajo enako nalogo-poslanstvo kot Zemlja .... da duhovnim bitjem dajo možnosti za nadaljnji razvoj, le, da so (zvezde) tako različne in po svoji "vrsti" popolnoma drugačne od Zemlje, vendar služijo enakemu namenu, in ta je, da se nezrela bitja dvignejo na višjo stopnjo zrelosti. In ta naloga je vedno odločilna za sestavo in ureditev vsake zvezde-ozvezdja .

Torej je vsaka zvezda najprej oživljena (naseljena) in sicer s takšnimi bitji, katerim so še potrebna dela stvarjenja, ker jim še primanjkuje zrelosti duše. Vrste in načina delovanja teh bitij na zvezdah izven Zemlje ljudem ni mogoče pojasniti. Vendar se on popolnoma razlikuje od naloge bitja na Zemlji, ker ta naloga potrebuje materijo, medtem, ko so drugi planeti-ozvezdja stvaritve, na katerih ne vladajo niti zemeljski zakoni, niti se od bitij, ki jih naseljujejo, ne zahteva delo, ki bi bilo podobno temu na Zemlji.

Človek si lahko le predstavlja nekaj podobnega, vse dokler si ne more predstavljati nič drugega. Tako, da je ljudem le na ta način dano pojasnilo, in Božja volja je, da se bo o tem človeštvu tudi dalo pojasnilo ....

Kamorkoli seže vaše oko, vi vidite Božje stvaritve, vendar ne vidite duhovnega, ki je skrito znotraj njih. To duhovno prehaja skozi neskončno mnoge postaje, preden se pridruži Tistemu, iz Katerega je izšlo.

(16. 5. 1941) Pot skozi vidni del Božjega stvarstva je zadostna, da bi se duhovnemu zopet vrnilo stanje popolnosti, v katerem je bilo v začetku, in potem ne potrebuje več nobene nadaljnje šole (šolanja) duha. V kraljestvu Svetlobe se lahko združi z enako zrelimi duhovnimi bitji in se tako vedno bolj razvija.

Vendar neštete duše ne uporabijo zemeljskega življenja kot bi ga lahko, in potem Zemljo zapustijo v nezadostni-pomanjkljivi zrelosti in so nesposobne vstopiti v kraljestvo Svetlobe. Njim mora biti potem nudena-dana še nadaljnja možnost za razvoj, ker je Božje stvarstvo neskončno veliko, in izobraževalnih postaj za (razvoj) duha je resnično mnogo.

*Vsaka postaja ustreza stanju zrelosti duše, katere se potem v njej naselijo. One (postaje) se razlikujejo med seboj le v jakosti svetlobe, kar pomeni, da so manj ali bolj svetle, ker je svetlobna moč vsake zvezde odvisna od zrelosti bitij, katera jo naseljujejo, saj je njihova stopnja zrelosti odločilna za sevanje svetlobe, katero prejemajo.*

Obstajajo zvezde-planeti, ki so brez svetlobe, ker jih naseljujejo bitja, ki so popolnoma brez znanja in katera tudi niso voljna za sprejem svetlobe, kar pomeni, da se ona zapirajo pred nauki, ki so jim ponujeni. Vendar znanje je svetloba .... Ti planeti brez svetlobe so najgosteje naseljeni, saj z Zemlje odhajajo neštete duše, ki v sebe niso sprejele nobenega duhovnega znanja, tako, da so one lahko "dodeljene" le tem planetom, kjer je še popolna tema.

One pa ponavadi to temo doživljajo kot trpljenje, in potem jim je dana možnost, da hrepenijo po svetlobi in jo iščejo .... In potem se razvoj navzgor lahko zgodi tudi pri teh dušah in one so lahko prestavljene v nekoliko svetlejša področja, to pomeni na planete-zvezde, ki imajo nizko stopnjo svetilne moči.

Vendar pa velja za vse zvezde enak zakon .... da so bitja aktivna v Ljubezni .... ker to prinaša svetlobo, kar pomeni, da le tem bitjem, ki so dejavna v Ljubezni, priteka svetloba v obliki znanja. Obstajajo planeti, ki imajo nepredstavljivo moč svetlobe. Tam so torej duše, katere so se skozi Bogu prijeten način življenja na Zemlji in skozi služenje v Ljubezni privedle v stanje visoke zrelosti duše, ali pa so se trudile na drugih planetih nadoknaditi svojo zamujeno zemeljsko priložnost, in katere (duše) so sedaj nosilci svetlobe, torej svetlobo nenehno prejemajo in jo lahko delijo naprej.

Ta duhovna bitja ne potrebujejo mesta prebivanja v vidnih stvaritvah. Ona so sedaj s svojo visoko stopnjo zrelosti usposobljena ustvarjati in oblikovati, kar sedaj tudi delajo za svojo-lastno blaženost. Rezultat tega je, da so t(akšn)i planeti napolnjeni z izjemno ljubkimi stvaritvami. To niso zemeljske stvaritve, torej materialne in trde oblike, temveč so ustrezne le za bivanje bitij v duhovnih področjih, kakor tudi planeti brez svetlobe ne naseljujejo materialnih stvaritev, kljub temu pa so zaznavni tem bitjem, ker je tam prisotno vse, za čemer ta bitja v svojem stanju teme hrepenijo.

Pred njihovimi duhovnimi očmi nastajajo tudi zemeljske stvaritve, ker njihova volja, njihovo hrepenenje po tem, naredi, da te stvaritve postanejo vidne, le, da niso na voljo v materialni stvarnosti. In to za bitje predstavlja trpljenje, biti v hrepenenju po nečem, vendar tega pred seboj nikoli ne prijeti in ne občutiti (materialno), razen le v domišljiji. Na ta način mu postane jasna minljivost zemeljskega, tako, da se hrepenenje po tem samodejno naučijo nadvladati-premagati, saj brez, da je ono premagano, bitje nikoli ne more vstopiti v sfere Svetlobe.

Toda v stanju popolnosti je ustvarjanje in oblikovanje stvari nekaj drugega .... To so duhovne stvaritve, ki nimajo nobene zveze s stvarmi, ki so na Zemlji zaželjene. Različni planeti so torej prebivališča za duše, ki so zapustile Zemljo in se nahajajo na različnih stopnjah zrelosti. In obstaja na milijone in milijarde zvezd (planetov) tako različne moči svetlobe, da resnično prav vsaka duša najde (sebi) primerno prebivališče, da se, glede na njeno stopnjo zrelosti lahko razvija naprej, tako, da je samo volja bitja odločilna, ali bo razvoj navzgor opravila v krajšem ali v daljšem času.

Bog ne bo pustil nobenega bitja, da pade in mu vedno znova nudi možnosti razvoja tudi zunaj Zemlje, torej v onostranstvu. Vendar se neizkoriščeno življenje na tej Zemlji nikoli ne more povsem nadoknaditi .... saj le na Zemlji bitje s pravilno uporabo volje lahko doseže stanje popolnosti, ki mu prinaša največjo dediščino nebeškega Očeta .... "postati Božji otrok" ....

Obstajajo neštete stopnje blaženosti, ki jih bitja na poti razvoja navzgor v zvezdah lahko dosežejo. Vendar nikoli ne bodo mogli uživati te blaženosti, ki je "pripravljena" za Božjega otroka. V ta namen je Bog človeku dal življenje na Zemlji, da bi si on, vse dokler ima svobodno voljo, s čimer sta mu moč in milost brezmejno na voljo, lahko izboril najbolj vzvišeno .... postati Božji otrok .... Ker kar ta beseda pomeni, si vi ne morete predstavljati .... Pa vendar morate tudi brez tega znanja živeti življenje na Zemlji, da bi si v popolnoma svobodni volji, že na Zemlji prizadevali doseči "združitev" z Bogom, da bi nekoč postali najbolj blažena bitja za vso večnost. AMEN

Prevod Lorens Novosel

VOLJA-MILOST .... (Pripomba na Filipljane 2:13) ....

B.D. 1937 from 3. junij 1941, taken from Book No. 28

Do duhovnega zastoja bo prišlo takrat, ko je volja človeka prešibka, da bi premagala ovire. Noben nadaljnji napredek se ne more več napraviti. Čeprav je vse odvisno od Božje milosti, pa vendar mora človek k temu narediti svoje, da bi postal obilno blagoslovljen, on mora uporabiti svojo voljo in napotiti prošnjo za moč, potem bo on stremel navzgor. Ne obstaja nobena pot, ki izključuje voljo človeka, zatorej mora on najprej aktivirati svojo voljo. Nihče ne more biti izvzet od tega.

Če bi Božja milost bila označena kot prva, bi bil človek osvobojen od tega, da aktivno uporabi svojo voljo. In to je napaka, ki zopet potegne za sabo še druge napake. Božja milost in usmiljenje prav gotovo vplivata na posameznika tako, da mu zagotavljata vse možnosti za njegovo končno Odrešitev. Kajti to je nepredstavljiva Božja milost, da lahko človek potuje po poti zemeljskega življenja, da bi se ponovno vrnil k Bogu ....

Vendar je v fazi svobodne volje le svobodna volja odločilnega pomena, glede tega ali on bo, ali ne bo sprejel nadaljnje blagoslove; sicer življenje na Zemlji ne bi bilo preizkusni čas (za preizkušanje njegove volje), katerega človek mora opraviti. Bog želi dostaviti na Zemljo Čisto Resnico. Zatorej mora On dati pojasnilo tam, kjer ravnajo ljudje narobe ali so se zmotili. On mora popraviti to, kar je do sedaj bilo narobe razumljeno, ker On želi ločiti Resnico od neresnice (laži). Če se človek upira Božjemu prizadevanju, da ga uvede v Resnico, on prav tako aktivno uporablja svojo voljo, vendar na Bogu nasproten način, in nikoli ne more postati razsvetljen.

Bog je dal človeku sposobnost, da podrobno razmišlja o stvareh in, da lahko sprejme svobodno odločitev. To je zopet Božja milost, vendar pa je svobodna odločitev ponovno odvisna od volje človeka, zatorej mora oseba želeti, da Božja milost uresniči učinek v njej .... Njegova volja odpira srce, da postane dovzetno za Božjo milost, in njegova volja mora Božjo milost prav tako uporabiti .... Šele to jasno spoznanje (razumevanje) omogoča osebi, da razvije občutek odgovornosti, medtem, ko do sedaj napačno stališče, da človek ne more storiti ničesar brez Božje milosti .... da ta le motivira človeško voljo .... slabi njegov notranji vzgib-vzpodbudo, da bi bil aktiven.

V tem primeru ne bi mogli govoriti o svobodni volji človeka, če bi Bog Sam vplival na to voljo, s posredovanjem Svoje milosti. Sredstva pomoči ima človek sicer na razpolago v neomejenem obsegu, zatorej mu bo olajšano dopustiti svoji volji, da postane aktivna, vendar pa mora slednje storiti človek iz svoje lastne vzpodbude. Pravi namen (cilj) življenja za človeka je, da v svobodni volji sprejme odločitev za ali proti Bogu .... Zatorej Bog nikoli ne bo pospešil te odločitve, tako, da bi določil voljo človeka, ker bi to prav zares zgrešilo namen življenja na Zemlji.

To je razlog, zakaj so ljudje vedno znova obveščeni, da bodo postali pozorni in osvobodili sebe od tega, kar je zmota, in kar bi zaradi človeških idej in človeških interpretacij-razlag lahko postala zmota, ne, da bi se namerno hotelo širiti zmoto. Toda prav ta razlaga, da je Bog Sam ta, Kateri določa voljo človeka, nosi veliko težo, ker ga vodi v napačno razmišljanje. Zato ne bo niti Božanstvo ustrezno prepoznano, niti to ne krepi občutka odgovornosti človeka ....

On se bo na koncu zanašal le na Božjo milost, ki prevzema osebo odvisno od Božanske volje .... ki teče k njemu, pod pogojem, da mu je Bog namenil podariti milost. Toda v tem primeru on ne more biti poklican na odgovornost, če ne doseže cilja, ki mu je bil dan na začetku njegovega utelešenja. Le v svobodni volji najdemo bistvo vsega; vendar pa vsak kdor izpodbija (zanika) svobodno voljo človeka, vidi sebe le kot marioneto-lutko, ki je vedno in nenehno vodena z višjo Silo, ne, da pri tem sama kakorkoli aktivno sodeluje.

Božja modrost in Ljubezen izključujeta nesvobodo volje, sicer bi bil višji razvoj za človeško dušo nemogoč in ne bi potreboval dolgotrajnega procesa na Zemlji (skozi stvaritve treh kraljestev narave), če bi Božja volja izbrala kandidate za Božje kraljestvo in jim s tem dostavljala Svojo milost, katero bi ljudje naknadno sprejeli in bi jih zagotovo vodila v nebeško kraljestvo. AMEN

Prevod Lorens Novosel