New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 0801 - 0876

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

0801 - DUHOVNI KAOS.... SVETOVNI POŽAR.... MESIJA.... GOSPODOVA NAPOVED

0820 - NEVARNOST DA SE POSTANE MLAČEN.... NAZADOVANJE.... EKSTREMNA BORBA DUŠE....

0828 - DEPRESIJE.... TRPLJENJE JE OČETOVA LJUBEZEN....

0844 - LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA.... DESET ZAPOVEDI....

0862 - BOŽJI BLAGOSLOV.... MOLITEV IN USPEH PRI DELU....

0865 - PREPREČEVANJE HLEPENJ JE PREDNOST ZA DUŠO.... ZAPOVEDI.... ODREKANJE....

DUHOVNI KAOS .... SVETOVNI POŽAR .... MESIJA .... GOSPODOVA NAPOVED

B.D. 0801 from 9. marec 1939, taken from Book No. 17

Na svetu se bo zgodilo natančno tako, kot je zapisano, da ne bo ostal niti kamen na kamnu (Mt 24,2), kajti v tistih dneh bo svet doživel popoln propad vsega, kar se je ohranjalo tisoče let. Vsem tradicijam bodo nasprotovali; to bo pomenilo neprimerljiv kaos tako v duhovnem kot v zemeljskem smislu... Ljudje ne bodo mogli več razlikovati, v kolikšni meri so njihova mnenja pravilna ali napačna... Dovolili bodo, da jim bodo priganjali preko vseh meja, in na koncu bo to duhovna puščava. Pojavile se bodo najrazličnejše govorice o drugem prihodu Mesije, velik svetovni požar (JVE 8;186,6) pa bo človeštvo pahnil v skrajno bedo in obup. In vendar se ta kriza zagotovo lahko nadzoruje z zaupanjem v vero v Jezusa Kristusa, Božjega Odrešenika. Pot tistega, ki si ga je izbral za voditelja skozi zemeljsko življenje, bo obšla vse stiske in varovana z njegovo ljubeznijo se ga bo zemeljska dolina z vsemi svojimi grozotami le megleno dotaknila, a stiska bo nepopisno velika za vse, ki ne nosijo božanskega Odrešenika v svojih srcih in trpljenje na zemlji se mu bo zdelo neznosno, mučil se bo z vsemi vrstami telesnih in duhovnih težav. In v ta kaos bo zasijala luč, ki bo vsem, ki stojijo v tej luči, dala veliko tolažbe in upanja... V tistih dneh se bo med vami dvignil (prebudil) nosilec duhovne resnice. Oznanjal bo Besedo in navdajal ljudi z velikim upanjem, bo močen govornik pred Gospodom in bo oznanjal Njegov drugi prihod ter, prežet z ljubeznijo do človeštva, bo goreče pridigal Besedo, ki jo je Gospod sam učil na zemlji... In on bo Gospodov znanilec. Njegova ura bo prišla kljub dejstvu, da mu bodo ljudje poskušali preprečiti, da bi izpolnil svoje poslanstvo. Svet se bo zanimal za njegovo usodo na zemlji, del sveta bo prepoznal njegovo poslanstvo in dejanja kot Božjo voljo... a večina, ki živi v popolni duhovni temi, bo zahtevala njegovo smrt. In takrat bo Zemlja grmela in Gospod Bog bo z resnim (strogim) glasom opominjal in grajal človeštvo, naj se spreobrnejo in razmišljajo o odrešitvi svojih duš, in trpljenje na zemlji bo veliko in je namenjeno temu, da vam ljudem pokaže, da je sodna ura blizu. Morali bi pogledati vase in se spomniti Gospoda, ki vam je oznanil ta čas v Besedi in Svetem pismu...

AMEN

Prevod Janko Žagar

NEVARNOST DA SE POSTANE MLAČEN .... NAZADOVANJE .... EKSTREMNA BORBA DUŠE ....

B.D. 0820 from 21. marec 1939, taken from Book No. 17

Pot do popolnosti je dolga. Če se duša še naprej upira proti moči, ki želi njen propad in če pozna svoje izhodišče iz Boga, potem ona resnično ostaja v trdni zaščiti njenih duhovnih prijateljev, ki ji stojijo ob strani pripravljeni pomagati. Vendar pa mora njena težnja k popolnosti najti spodbudo znotraj nje same; njena volja, da bi postala popolna, mora na nek način ostati neprekinjeno dejavna. Vsako odstopanje od prave poti, vsako lenost in malomarnost je potrebno nadoknaditi s še enkrat večjo predanostjo, in delo na samemu sebi ne bo in ne more biti zamenjano s tujo močjo ali nadoknadeno s pomočjo. Duša z lastno voljo doseže vse, brez njene volje ničesar .... Zato ne sme priti do zastoja (stanja mirovanja), če se želi doseči višino (napredek), ker je zastoj enak nazadovanju. Človek, čigar duša ni več dejavna za njeno večno zveličanje, se bo zagotovo ponovno usmerila k svetu, da bi bila na razne načine dejavna; in ponovno bo vzpostavila povezanost z materijo, namesto da bi se ločila od nje, kar je njena pravilna (resnična) naloga. In zaradi tega je nevarnost, da nazaduje veliko večja od zastoja (mirovanja), ker slednji traja le nekaj časa, potem pa se človek vedno znova preda svojemu duhovnemu delu ali se od njega oddaljuje, zaradi česar bi se moral vsak zaskrbljeno potruditi, da to prepreči. Namreč zle sile, ki vedno čakajo okoli njega, takoj izkoristijo priložnost, da povzročijo njegovo nazadovanje in katere z vsemi sredstvi, ki jih imajo na razpolago, vplivajo na takšno dušo. In tako se vedno znova začenja borba, ki pa zahteva največjo moč odpora in voljnosti (pripravljenosti). Zato mora vsaka duša vedno edinole skrbeti, da se ne utrudi pri svojem prizadevanju na višje. Ona si mora preko nenehne molitve vsakodnevno zagotoviti milost; in v vsaki nevarnosti, da ne bi postala mlačna, se mora za pomoč z zaupanjem usmeriti k Očetu na nebesih. To pa že predpostavlja voljo zemeljskega otroka; in čim preko molitve volja postane dejavna, duša nenehno dela na sami sebi, in nevarnost nazadovanja je odstranjena. Njena borba je že trajala nezamisljivo dolgo časa; in četudi so v zemeljskem življenju za dušo postavljene velike zahteve, pa se mora duša ravno tedaj neumorno boriti, da bi zdržala poslednji izpit in da bi lahko zapustila svoje stanje prisile ter kot svobodno svetlobno bitje opazovala (uživala) vse Božje lepote in združena z Najvišjim (Najpopolnejšim) Bitjem našla večno srečo. In zaradi tega se mora ona zavestno odreči temu, kar jo še vedno povezuje s svetom in materijo, četudi njeno telo še vedno prebiva na Zemlji .... duša vseeno lahko hiti v področje najvišje blaženosti, če le ona svoji volji omogoči, da bo dejavna (aktivna) in tako prepreči vsakršno oslabitev duhovnega prizadevanja ali se bori proti temu.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

DEPRESIJE .... TRPLJENJE JE OČETOVA LJUBEZEN ....

B.D. 0828 from 25. marec 1939, taken from Book No. 17

V vas se bo prebudilo nepopisno hrepenenje, če težite k popolnosti in mislite na nebeške užitke. In to hrepenenje bo doprineslo k temu, da bodo popustili okovi duše, ker se bo v enaki meri tudi umaknilo hrepenenje po svetu in zemeljskih užitkih; izginjala bo težnja k zemeljskim dobrinam (materialnemu) in bo ostala edino težnja k tistemu, kar pradstavlja duševno srečo. In če se nahajate v takšnem stanju, potem bo izginila vsakršna depresija, ker vas nič svetovnega ne gane več; duša postaja svobodna in zanemarja telo, in tedaj jo ne more nič več obremeniti, kar ji v manj popolnem stanju predstavlja bolečino in trpljenje. Tako da sprejmi to tolažbo in neumorno delaj na sami sebi, in premagala boš tudi takšne trenutke, kjer te zemeljsko še preveč obremenjuje.

Oče na nebu pozna vse težave Svojih otrok. Čeprav pa le teh ni mogoče popolnoma odstraniti; one morajo spodbujati to, kar je utrujeno (tiste, ki so utrujeni) in čistiti to, kar še ni čisto zaradi odpadkov. S takšnim razmišljanjem ti bo vsak dan prinesel blagoslov in z vsakim dnem boš bližje stanju osvoboditve. Duša tako pogosto dovoljuje, da se jo premetava sem ter tja, nošena je sem ter tja in še ni sama po sebi trdna (neomajna). In tedaj so ji potrebne takšne depresije, da bi jo učvrstile in ji dale spodbudo za željo po njenem Stvarniku. Ko enkrat prevladajo takšna razpoloženja, bo v njej znova postalo svetlo in jasno, in ona veliko bolj požrtvovalno živi za svojo osvoboditev.

Ljudje včasih ne dojamejo, da se Božja Očetovska Ljubezen pogosto izraža na ljudem boleč način; ne najdejo razlage za to, ker ne morejo oceniti, kako neizmerno bedna bi bila njihova usoda, ko bi jih na Zemlji čakale samo lepe in vesele stvari, in da bila ta beda še precej bolj boleča od zemeljskega trpljenja. Očetova neskončna Ljubezen je vedno pripravljena edino na dajanje in nikoli ni želela trpljenja ljudi .... Torej vse dokler oni ne bi kršili Božanskega reda, bi bilo vsako trpljenje daleč stran od njih in oni bi vedno (ob)čutili edinole dobroto in Božjo Ljubezen.

Če jih torej njihova lastna volja spodbuja na kršenje Božanskega reda, morajo tako oni v onostranstvu prenašati neverjetno trpljenje, ker mora biti Bog pravičen sodnik in iz Ljubezni do ljudi ne more ukiniti pravice, tako da On že na Zemlji poizkuša človeka prepričati v njegovo napačno razmišljanje in obnašanje .... On se trudi, da na njega vpliva na dober način in da naredi, da bo podrejen Božanski volji; in to na vsakršen način .... preko Svoje Besede, Ki oznanja Njegovo voljo .... preko opozarjanj in nenehnih usmerjanj pozornosti na trpljenje in nesreče bližnjih ljudi, in ravno preko trpljenja, ki prizadene tudi samega človeka .... toda na katega se lahko gleda kot na minimalnega glede na trpljenje, ki nepoboljšljivega človeka čaka v onostranstvu.

Človek na Zemlji ni dovzeten za Gospodarjevo ogromno Ljubezen .... Ljubezen do sveta ga je tako prevzela, da on zaslepljen z njenim sijajem in bliščem ne prepozna toplo nežne svetlobe Božanske Ljubezni .... nasprotnik (Satan) se namreč bori z vsemi sredstvi. On se trudi, da v človeku prebudi ljubezen do sijaja in rzkošij; in če človeško srce postane žrtev te ljubezni, ne (ob)čuti več vonja Božanske Ljubezni. In ko tedaj Oče še želi ljudi spomniti na Sebe, potem to lahko stori edino preko trpljenja .... on (človek) namreč v trpljenju še najprej najde pot do Njega; in tedaj trpljenje še lahko postane nezamisljiv blagoslov tam, kjer se na Ljubezen Božanskega Odrešenika (Jezusa Kristusa) ne usmerja več pozornosti ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA .... DESET ZAPOVEDI ....

B.D. 0844 from 2. april 1939, taken from Book No. 17

Zapoved Ljubezni do bližnjega zajema vse zahteve, ki so postavljene ljudem. Vendar pa je Ljubezen do Boga pogojena z Ljubeznijo do bližnjega. Tako bo človek popolnoma izpolnil svojo nalogo na Zemlji, če raste v Ljubezni do Boga in do bližnjega ter svoje življenje gradi na tem temelju. Kjer srce lahko osrečuje, tam je sovražnik (Satan) izgubil moč; Ljubezen je namreč Božanskega porekla, osrečuje in oživlja, medtem ko sovražnikova sila poizkuša uničiti tisto, kar gradi Ljubezen. Vendar pa bo nesebična Ljubezen do bližnjega vedno (po)skrbela edino za njegovo dobro; nikoli ne bo niti najmanj delovala njemu na škodo (Rimljanom 13:10), ker to resnično ne bi bila prava Ljubezen, če bi od tam (iz nje) izvirala izguba za človeka. Torej namen Božanskega Stvarnika je ravno tako lahko edino v služenju v Ljubezni imeti odnos do Desetih Zapovedi, katere je Gospodar dal ljudem oz. do podrobnejše razlage posameznih zapovedi, katera pa je zopet vsaka zase v skladu z zahtevo, da se ljubi bližnjega kakor samega sebe; in zato, gledano v celoti, imajo vedno edino za temelj to, da se v Ljubezni združijo vsi, ki so istega Duha, ali da se Ljubezen, ki je v ljudeh postala močna, manifestira ravno na način, da človek želi bližnjemu vse več dati, in to brez želje, da prejme celo najmanjšo korist zase. Ker čim v nekomu prevaga interes, celo če je v temu že najmanjša korist, vsako delo Ljubezni do bližnjega ostane le neka vrsta poslovne pogodbe. Vendar pa to ni nikoli to, kar je nebeški Oče poučeval v zapovedi Ljubezni do bližnjega, ampak je v vsaki računici temelj lastna lakomnost; in le v maloštevilnih primerih bo aktivna Ljubezen do bližnjega prakticirana v Božjem smislu tam, kjer je človek vedno pripravljen edino dajati, toda nikoli ne želi vzeti ali posedovati.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

BOŽJI BLAGOSLOV .... MOLITEV IN USPEH PRI DELU ....

B.D. 0862 from 14. april 1939, taken from Book No. 17

Neodgovorna je lahkomiselnost, ko se ne misli na Gospodarja, preden se začne s kakršnimkoli delom. Če ima človek na razpolago, da prejme Gospodarjev blagoslov, kateri mu potem omogoča, da celotno delo postane láhko in uspešno, in on pri tem ne usmerja pozornosti na ta blagoslov, potem celotno breme in odgovornost ostajajo na njegovih ramenih; in on se bo moral zaradi tega veliko bolj truditi, kot pa da se preda Gospodarju in Ga prosi za Njegovo pomoč .... Vendar pa tam, kjer je na Zemlji delo uspešno tudi brez izmoljene pomoči in človek verjame, da ne potrebuje Božjega blagoslova, pri uspehu tega dela ne sodelujejo vedno dobre sile, temveč pogosto uspeva s pomočjo nasprotne sile, da bi se človeku preprečilo, da bi se v molitvi za pomoč obrnil na Stvarnika neba in Zemlje (Jezusa Kristusa).

Zaradi tega neko navidez uspešno prizadevanje, brez sodelovanja Božanskega Gospodarja, ne sme pripeljati do napačnega stališča .... iz tega se ne sme napačno zaključiti, da človek lahko (uspe) brez Božanske pomoči, da pa mu to ne škoduje .... vse dokler je on povsem brez znanja in si tako brez Božanskih zapovedi ne izmoli blagoslova, mu to ne bo povzročilo škode in on bo zaščiten pred nasprotno silo. Toda če on prizna večno Božanstvo in v Njem prizna večnega Stvarnika ter Upravljalca zemeljskega življenja, vendar pa si on prizadeva, da svojo zemeljsko dejavnost izvaja brez Njegove pomoči, potem mu bo pogosto ponujen odpor ....

On bo moral na napakah in na oteženem uspehu prepoznati svojo šibkost; moral bo spoznati, da uspeh njegovega dela ni vedno v njegovih rokah. Občutil bo, da mu se od zgoraj nudi nek določen odpor, katerega pa on preko pravilnega razmišljanja lahko popravi. In če je pravilno izkoristil razmišljanje in se s polnim zaupanjem predal Očetu na nebu ter Mu predal svoje delo in uspeh le tega, bo on dostojen blagoslova od zgoraj in se mu nikoli ne bo potrebno bati, da bo ostal brez blagoslova, vse dokler želi biti v Božjem blagoslovu in to izraža preko molitve in popolnega zaupanja.

Biti v Božjem blagoslovu pomeni na lahek način iti preko življenja, biti brez zemeljskih skrbi in to, da Mu lahko predaš vse težave .... Zavedanje o tem povzroči, da je človek vesel in da gre veder preko življenja. On ne nosi več sam odgovornosti, temveč jo je predal Gospodarju; in samo tam, kjer se človek omaja v veri ali je malomaren v molitvi, ponovno naleti na življenjske težave, katere pa ga ponovno pripeljejo (spodbudijo) na razmišljanje o tem, da je brez Božanske pomoči sam slaboten (nebogljen), da tako človek jasno spozna, da gre njegova zemeljska pot v napačno smer, če ne uporabi (izkoristi) Božanske pomoči in Očeta na nebu zavestno ne prosi za blagoslov ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

PREPREČEVANJE HLEPENJ JE PREDNOST ZA DUŠO .... ZAPOVEDI .... ODREKANJE ....

B.D. 0865 from 15. april 1939, taken from Book No. 17

Delovati nasprotno Božanski volji duši ne more nikoli koristiti, celo če to lahko prinaša prednost za telo. In zato Božanske zapovedi skoraj vedno pomenijo omejitev ugodja svetovnega življenja; one bodo od človeka skorajda vedno zahtevale neko določeno vzdržanost ali odrekanje, in zato bodo le redko naletele na odobravanje tam, kjer se človek s polnim zamahom trudi uživati v življenju. Vendar pa je povsem zagotovo duši storjeno dobro tam, kjer se izpolnjujejo zapovedi in so poleg tega tudi zapostavljena telesna ugodja. Duša se trudi zavreči vse, kar jo omejuje, in v svobodnem stanju se počuti veliko bolj prijetno, medtem ko to telesu v času (življenja) na Zemlji nikakor ne paše; prednost za dušo se namreč odraža edino zgolj duhovno in zato s strani zemeljskega telesa tega ni mogoče čutno opaziti. Poleg tega mora biti duševno življenje popolnoma ločeno od čutnega življenja telesa.

Vendar pa bo vsakič, ko se daje pozornost telesu, to duši na nek način škodilo; ko je namreč telesno hlepenje po svetu potešeno, se istočasno tudi povečuje materija, s tem pa tudi okovi, v katerih duša trpi. Toda človek se mora osvoboditi materije, mora se izogibati in prikrajšati telo za vse, da bi se osvobodil materije, katera ga je tisočletja držala v ujetništvu. Kdor se tega zaveda, bo lahko ocenil nevarnost, katera tiči v izpolnjevanju zemeljskih želja .... On bo uporabil celotno moč volje, da bi se lahko uprl telesnim hlepenjem, in on bo pomagal duši v njeni težavi in bo koristen pri njenem osvobajanju od materije.

Človek se v vsaki situaciji zemeljskega življenja trudi izvleči največjo možno korist zase; on se predvsem trudi, da si svoje zemeljsko življenje naredi znosno in ne vidi nevarnosti, katera pa tiči ravno v tovrstnem prizadevanju. Če bi najprej gledal, da vzame v poštev svojo dušo in morebitne posledice zanjo, potem mu bi bilo veliko lažje odreči se nekaterim zemeljskim (svetovnim) prednostim in se orientirati glede na potrebe svoje duše.

Toda če človek vsem duhovnim mislim nameni le malo pozornosti, bo vedno imel interes samo za to, da si življenje uredi kolikor je mogoče v ugodju in brezskrbnosti, medtem ko bo vse, kar je duhovno, zavračal z napačnim mišljenjem, da je s tem rešen kakršnekoli odgovornosti. Zaradi tega je vredno delo bitij onostranstva usmerjeno k temu, da dajejo razlago glede vprašanja resničnega človekovega cilja. Ko je človeku enkrat to postalo jasno (razumljivo), potem bo on, ko bo zapostavil lastna hlepenja, videl prednost za dušo; on bo bolj dejaven ravno za duševno zdravje, v enaki meri pa bo tudi izgubil potrebo po svetu in se bo zaradi svoje duše odrekal hlepenju po izpolnitvi svojih (svetovnih, telesnih) želja ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel