New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 2275 - 2419

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Conținut

2295 - Activitatea de învățătură după dezastru.... Semne și minuni....

2296 - Intervenție divină.... Distrugerea posesiunii....

2304 - Viziunea asupra lumii cu Iisus Hristos....

2313 - Distrugeri premature și consecințe....

2316 - Iisus Hristos a recunoscut măreția vinovăției omului....

2321 - Dispoziția.... Instinctul în etapele preliminare....

2340 - Justiție divină.... Intervenție.... Catastrofă....

2344 - Sufletul - purtător al tuturor lucrărilor de creație....

2345 - Trupul și sufletul lui Iisus Hristos au fost îndreptate spre Dumnezeu....

2348 - Ceasul morții....

2360 - Renașterea spiritului....

2378 - Numai iubirea răscumpără.... Modelări ale inimii....

2381 - Petiții de rugăciune ale sufletelor sărace....

2388a - Eveniment în curs de desfășurare.... Intervenția lui Dumnezeu.... Timp de restriște....

2388b - Eveniment în curs de desfășurare.... Intervenția lui Dumnezeu.... Timp de restriște....

Activitatea de învățătură după dezastru .... Semne și minuni ....

B.D. 2295 from 10. aprilie 1942, taken from Book No. 32

Nu este un început ușor să conduceți semenii la credință dacă aceștia au renunțat deja complet la ea. Și totuși, încercarea trebuie făcută pentru ca toți oamenii să fie din nou foarte conștienți de consecințele îngrozitoare ale unei vieți pământești fără credință într-un Creator drept, înțelept, omnipotent și extrem de iubitor. Chiar și oamenii care până acum încă mai stăteau în credința tradițională o vor abandona, având în vedere marele dezastru natural și efectele sale. Și atunci este absolut necesar să se vorbească despre dragostea lui Dumnezeu, care a trebuit să intervină de dragul sufletelor umane, și despre pericolul copleșitor, astfel încât gândurile și aspirațiile omului să fie îndreptate doar spre materie. Inițial, oamenilor li se va mai permite să vorbească, dar apoi reglementări foarte stricte vor opri activitatea didactică, iar aceasta va fi perioada apostaziei de la Dumnezeu, iar oamenii vor găsi prea puțin ecou dacă vor dori să restabilească vechea credință. De aceea, Dumnezeu îi va înzestra pe slujitorii Săi cu o mare putere, iar semnele și minunile vor avea loc pentru a-i întări pe oamenii credincioși, dar și pentru a-i readuce pe cei necredincioși la credință. Și de aceea, nu vă temeți și nu deveniți neîncrezători sau cu puțină credință, ci zidiți ferm pe Dumnezeu. Căci Dumnezeu știe despre acest timp și a pregătit totul pentru ca voi, cei care vreți să Îi slujiți, să recunoașteți din cursul evenimentelor mondiale când va fi de așteptat ceasul care va aduce decizia despre viața și moartea fiecăruia .... asupra vieții și a morții, adică asupra credinței sau necredinței .... Nu mai este vorba de o perioadă lungă de timp pe care Dumnezeu o dă, căci se apropie ziua care va pune lumea în cea mai mare emoție. Iar după acest dezastru, omenirea va fi mai receptivă și mai dispusă să primească adevărul de la Dumnezeu, dacă acesta îi va fi oferit. Și atunci va începe sarcina pământească a celor care vor să-L slujească pe Dumnezeu. Atunci ei vor predica și nu se vor lăsa reținuți de vocile violenței. Căci Dumnezeu le oferă harul în măsură extraordinară, astfel încât ființa umană poate realiza multe, de îndată ce este dispusă doar să ajute umanitatea suferindă. Și astfel, învățătorii vor putea să-și dovedească cuvintele și faptele, căci omenirea nu mai crede doar în cuvinte dacă nu vede dovezi. Pregătiți-vă pentru acest moment, ca nu cumva să deveniți slabi și să îl trădați pe Domnul .... Aveți cu adevărat nevoie de o mare putere pentru acest lucru, însă dacă vă uniți deja cu Dumnezeu în rugăciune în prealabil, puterea va veni la voi atunci când veți avea cea mai mare nevoie de ea, căci Dumnezeu nu-i abandonează pe cei care vor să lucreze pentru El. Astfel, El va binecuvânta și planul vostru și vă va spori voința, iar astfel întăriți veți putea rezista luptei spirituale și lucrarea voastră nu va rămâne fără succes ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Intervenție divină .... Distrugerea posesiunii ....

B.D. 2296 from 10. aprilie 1942, taken from Book No. 32

Scopul vieții pe Pământ este eliberarea finală a sufletului de formă. Dumnezeu nu cere nimic imposibil de la creaturile Sale și, dacă a dat ființei umane această sarcină pe durata vieții sale pământești, atunci El îi oferă și toate mijloacele pentru a putea îndeplini această sarcină. Și totuși, oamenii eșuează și lasă timpul și binecuvântările întrupării lor să treacă nefolosite. Iar această lipsă de voință îl determină pe Dumnezeu să intervină cu consecințe imense. El distruge ceea ce îi împiedică pe oameni să își împlinească destinul real. Este vorba de posesiunile pământești care țin captive gândurile și voința oamenilor, astfel încât aceștia nu-și pot îndeplini sarcina lor pământească. Posesiunile pământești nu trebuie să fie un obstacol în niciun fel dacă sunt folosite în mod corespunzător pe Pământ. Dimpotrivă, ele pot ajuta totuși sufletul să devină liber dacă își învinge dorința pentru ele și folosește posesiunile pământești în slujba iubirii aproapelui. Atunci sufletul va fi învins cea mai mare rezistență pe Pământ, deci se va fi eliberat de ea, deoarece va fi învins materia. Dar dacă crește în continuare dorința pentru posesiune, ea este pentru suflet o piedică ce împiedică orice eliberare. Ceea ce a hotărât Dumnezeu în înțelepciunea Sa este, pe plan pământesc, o lucrare de distrugere de proporții imense și îi răpește pe oameni de posesiunile apărate cu nerăbdare. Prin urmare, îl eliberează de o cătușă, iar acum ascensiunea ar putea fi mai ușoară pentru suflet, de îndată ce acesta va trage beneficiul potrivit din această misiune divină, dacă recunoaște caracterul trecător al acesteia și își îndreaptă acum atenția spre bunurile care sunt nepieritoare, deci au valoare eternă. Voința omului decide acum, iar omul este responsabil pentru voința sa. Ceea ce i-a fost furat pe Pământ poate fi înlocuit de o mie de ori, dacă el se predă voinței divine și dorește ca substitut darurile spirituale. Având în vedere marea mizerie pe care o presupune intervenția divină, mulți vor realiza că binele pământesc nu trebuie să fie urmărit și că acesta servește doar ființei umane pentru a-i testa voința. Dar în prezent oamenii sunt complet dedicați materiei și lucrarea de distrugere îi va afecta cu atât mai grav, iar gândurile și aspirațiile lor vor fi de a redobândi bunurile. Și astfel, această intervenție divină va fi urmată de o perioadă care caracterizează în mod evident starea spirituală a oamenilor. Cu o voință sporită, ei vor încerca să-și modeleze din nou viața pământească astfel încât să corespundă trupului și bunăstării sale, iar cătușele sufletului nu se pot dezlega și sufletul nu se poate elibera. Doar câțiva vor intra în ei înșiși și vor asculta de vocea divină care le sună admonestator și îndrumător și îi stimulează să se gândească la scopul real al vieții pământești. De dragul acestor puțini, Dumnezeu îngăduie ca asupra oamenilor să se abată mari suferințe care ar putea să-i ajute pe toți să iasă din greutățile sufletești. Dar voința ființei umane este liberă și poate decide conform propriei alegeri ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Viziunea asupra lumii cu Iisus Hristos ....

B.D. 2304 from 16. aprilie 1942, taken from Book No. 32

Numai o viziune asupra lumii care îl afirmă pe Iisus Hristos și care este astfel construită pe învățătura divină a iubirii va fi o binecuvântare pentru un popor și îi va garanta o înflorire atât spirituală cât și pământească. Pentru că un popor care a adoptat o astfel de viziune asupra lumii rămâne profund unit cu propovăduitorul învățăturii divine a iubirii, el se va maturiza spiritual și nu va fi expus unor necazuri atât de mari pe plan pământesc, deoarece se străduiește să trăiască în conformitate cu voința lui Dumnezeu și, prin urmare, nu are nevoie nici de mari suferințe pentru a o schimba. Un popor care Îl ia ca model pe Răscumpărătorul divin, care Îl recunoaște și astfel se armonizează în mod afirmativ cu El, nu numai că trăiește o viață lumească și, prin urmare, nu va avea numai interese materiale, ci se străduiește să obțină și bunuri spirituale, duce o viață interioară și se străduiește să se ridice în sus, pentru că și prin credința sa este mai cunoscător, deoarece credința îi cere o activitate iubitoare și aceasta îi aduce cunoaștere. Iar oamenii cunoscători își trăiesc viața în mod conștient cu Dumnezeu, adică nu se vor îndepărta niciodată de El și nu vor plăti tribut lumii. Prin urmare, ei au devenit deja cuceritori ai materiei, deoarece, cuprinși de iubirea lui Dumnezeu, ei își văd scopul vieții în unirea cu El. Un popor care s-a eliberat de materie a atins un grad înalt de maturitate, dar nu va încerca niciodată să se impună împotriva altor popoare. Este pașnic și serviabil, nu caută să își sporească puterea sau să iasă în evidență, trăiește în liniște pentru el însuși și în izolare, astfel că va avea puțină reputație în lume, dar va fi ținut în mare prețuire de Dumnezeu. De asemenea, un astfel de popor nu va putea niciodată să înțeleagă că poate pătrunde un alt punct de vedere care neagă tot ceea ce este de origine divină, care, prin urmare, elimină și învățătura divină a iubirii și vrea să o înlocuiască cu învățături umane. Totuși, aceasta din urmă nu va supraviețui, iar oamenii care aderă la ea se vor scufunda în abis, deoarece nu va supraviețui nimic care nu este de origine divină, ceea ce include și o viziune a lumii fără Iisus Hristos. Și chiar dacă oamenii vor lupta împotriva Lui, nu vor putea niciodată să distrugă învățătura Sa, învățătura divină a iubirii, iar o viziune asupra lumii fără Hristos se va dezintegra, la fel cum un popor care adoptă această viziune va cădea mai devreme sau mai târziu în ruină ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Distrugeri premature și consecințe ....

B.D. 2313 from 25. aprilie 1942, taken from Book No. 32

Fiecărei materii îi este stabilit un anumit timp de existență pentru maturitatea spiritualului care o adăpostește, care nu poate fi scurtat după bunul plac de către spiritualul însuși. Numai voința ființei umane este liberă să elibereze spiritualul din materie sau să scurteze la voia sa durata șederii sale. Căci depinde de ființa umană să remodeleze materia și să creeze mereu și mereu lucruri noi care devin din nou o ședere pentru spiritual. Prin urmare, este lăsat într-o anumită măsură la libera voință a omului cât timp îi este permis spiritualului să rămână într-o anumită formă. Iar această voință va fi întotdeauna și voința lui Dumnezeu, atâta timp cât activitatea umană se aplică la remodelarea materiei și atâta timp cât scopul acestor forme remodelate este din nou slujirea. Tot ceea ce este produs din materie prin voința umană trebuie să servească din nou binele umanității, atunci durata învelișului exterior al spiritualului corespunde complet voinței lui Dumnezeu. Dar dacă o formă exterioară este dizolvată în prealabil prin voința umană și nu se stabilește nicio sarcină de slujire pentru lucrarea nou apărută, atunci aceasta este o interferență cu ordinea divină ..... Cursul de dezvoltare a spiritualului este întrerupt sau spiritualul este forțat să se implice într-o activitate care nu servește binele niciunei creaturi de pe Pământ, spiritualul este împiedicat de mâna omului să se maturizeze prin slujire. În același timp, însă, ființa umană își asumă să distrugă prematur creațiile și, astfel, să ajute prematur spiritualul să se elibereze din aceste creații, ceea ce are un efect extrem de dăunător asupra întregii vieți spirituale. Căci spiritualul simte foarte bine că nu are încă maturitatea necesară pentru următoarea sa întrupare pe Pământ și de aceea caută să se revolte cu oamenii, ceea ce nu înseamnă o influență favorabilă pentru aceștia. Spiritualul nu poate reînvia o nouă formă până când forma veche nu a fost complet depășită. În consecință, o mare cantitate de substanță spirituală va fi eliberată din învelișul său exterior în perioada următoare și îi poate hărțui pe oameni până când timpul său se termină și poate lua acum noua formă ca o reședința .... (25.4.1942) Spiritul încă imatur, al cărui curs de dezvoltare a fost întrerupt de distrugerea prematură a materiei, care a fost cauzată de lipsa de iubire a oamenilor, își folosește libertatea într-un mod care nu este în avantajul oamenilor. El rămâne în materia distrusă atâta timp cât în ea mai există părți nedistruse și își așteaptă noua transformare. Dar acolo unde materia a devenit inutilă, spiritualul își caută un alt domiciliu .... el îi asuprește mai întâi pe oameni, în funcție de dorința lor de posesiune. Și într-adevăr, de fiecare dată se prezintă acestei ființe umane ca fiind ceea ce ființa umană a pierdut și caută să trezească dorința ființei umane și să stimuleze voința de a lăsa să se nască același lucru pentru a se putea întrupa din nou în el. Iar acest lucru înseamnă adesea o stare de agonie pentru ființa umană, deoarece îi lipsește posibilitatea de a face acest lucru. Iar această stare agonizantă este expresia acelui spiritual imatur care vrea să se răzbune pe ființa umană pentru dezvoltarea sa întreruptă. Dar de îndată ce ființa umană își folosește toate forțele pentru a se debarasa de această materie distrusă, încetează și asuprirea din partea spiritualului, așa cum întreaga atitudine a ființei umane față de materie este în general decisivă pentru cât timp spiritualul rămâne în preajma sa și îl asuprește. Cu cât dorința pentru materie a fost și este mai mare, cu atât mai mare este influența spiritualului și cu atât mai mult își folosește influența pentru a spori și mai mult dorința ființei umane. Acolo unde nu este posibil prin activitatea umană să lase să apară lucruri care să conțină din nou acest spiritual în ele însele, acolo el presează alte creații.

El caută să se unească cu acestea și să influențeze activitatea lor, care se exprimă prin fenomene care se abat de la natural, deci prin neregularități care se manifestă în special în lumea vegetală. Ființele imature interferează cu ordinea divină fără a fi împiedicate de Dumnezeu, astfel încât oamenii recunosc că orice lucrare de distrugere, orice anihilare prematură din motive josnice, are de asemenea un efect distructiv sau ilicit. Spiritualul care devine liber prematur nu este neputincios și în starea sa liberă poate oricând să preseze sau să influențeze spiritualul care se află la același nivel de dezvoltare sau la un nivel superior, iar acesta își folosește libertatea în așa fel încât se alătură acestui spiritual și vrea să fie ca și cum ar fi activ, astfel că două inteligențe vor acum să se exprime printr-o operă de creație. Este adevărat că acestea nu sunt decât încercări de fiecare dată, căci spiritualul în formă le rezistă, totuși, pentru o scurtă perioadă de timp, el este tulburat în regularitatea sa, ceea ce duce la abateri care, deși nu sunt grave, sunt totuși sesizabile. Căci Dumnezeu lasă cu siguranță spiritualul să caute și să găsească un echilibru în acest fel, dar protejează celelalte opere ale creației de schimbări semnificative prin intermediul unor astfel de entități care sunt încă complet imature. Oamenii ar trebui doar să recunoască faptul că orice ofensă adusă ordinii divine va avea ca efect răsturnarea din nou a ordinii divine, iar acest lucru va fi în detrimentul oamenilor .... fie prin creșterea întârziată în lumea vegetală, fie prin recolte proaste sau chiar prin influențe meteorologice, care, de asemenea, determină adesea astfel de ființe spirituale eliberate să se dezlănțuie în natură .... în nori sau în aer. De foarte multe ori, însăși voința umană este cauza care distruge prematur operele de creație și astfel influențează nefavorabil chiar și lumea vegetală, căci spiritualul devenit liber nu rămâne inactiv, ci caută noi transformări și un nou domeniu de activitate, chiar dacă nu are încă starea de maturitate necesară pentru aceasta, până când își găsește un înveliș exterior corespunzător stării sale de maturitate și își poate continua cursul dezvoltării ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Iisus Hristos a recunoscut măreția vinovăției omului ....

B.D. 2316 from 28. aprilie 1942, taken from Book No. 32

Voi, oamenii, nu puteți evalua magnitudinea vinovăției voastre față de Dumnezeu și, prin urmare, actul de mântuire al lui Hristos nu vă poate fi clarificat în toată semnificația sa până când nu ați pătruns în cunoașterea spirituală. Și de aceea voința de respingere este adesea atât de puternică, deoarece ideea de răscumpărare nu este compatibilă cu sentimentul puternic dezvoltat de libertate al ființei umane. Astfel, omul nu recunoaște constrângerea voinței sale atâta timp cât îi lipsește cunoașterea ei .... În consecință, el nu-L recunoaște nici pe Cel care l-a răscumpărat din robie, pentru că nu trăiește starea de robie de pe Pământ ca pe un chin, deoarece, până la urmă, are liberul arbitru. El nu știe că nu s-ar putea elibera din această stare de legare pentru veșnicii dacă Isus Hristos nu ar fi săvârșit actul de mântuire pentru el prin moartea Sa pe cruce. El nu știe despre puterea răului, care are o mare influență asupra voinței sale atâta timp cât rămâne pe Pământ, și că, în ciuda liberului său arbitru, cade pradă acestei influențe pentru că el însuși este prea slab pentru a se putea împotrivi acesteia. Și el nu știe despre efectul, despre consecințele îngrozitoare ale unui eșec al acestei voințe libere .... El nu știe că adversarul îl va pune din nou în lanțuri pentru veșnicii și că va trebui să lâncezească în chinuri insuportabile în lumea de dincolo, dacă va trebui să ispășească greșeala trecută împotriva lui Dumnezeu Însuși, căci nu cunoaște amploarea vinovăției sale .... Iisus Hristos a recunoscut însă acest lucru ca ființă umană, adică ființa umană Iisus, prin modul Său de viață în iubire, a pătruns în cea mai profundă cunoaștere a stării originare a întregii ființe, a fărădelegii extrem de mari și a efectului ei, încât a recunoscut voința slabă a ființei umane și lipsa ei de rezistență față de dușmanul sufletului său. Și a vrut să-i ajute pe oameni să-și dezvolte o voință puternică, care să reziste tentațiilor dușmanului și să poată folosi timpul schimbării sale pământești pentru eliberarea definitivă de el și de puterea sa, adică de influența sa. Și pentru a cumpăra această voință sporită pentru oameni, El și-a dat viața pe cruce. Sângele Său a fost prețul de cumpărare care trebuia să aducă răscumpărarea oamenilor din cele mai mari adversități, pe care El, în perfecțiunea Sa, le-a trecut cu vederea și, prin urmare, a vrut să le îndepărteze de fiecare ființă umană. Iubirea Sa copleșitoare a vrut să reducă suferința sufletelor neîmpăcate de dincolo, căci știa că nici o ființă umană nu se poate elibera pe Pământ de cumplita vină cu care ființa s-a împovărat din cauza apostaziei sale de la Dumnezeu. Recunoașterea acestei vinovății a împins voința Sa în cea mai mare activitate și a realizat o lucrare pe care nici o ființă umană nu a fost dispusă să o realizeze până atunci, pentru că cerea cea mai profundă iubire și pe care nici o ființă umană nu a fost capabilă să o realizeze până atunci, pentru că acest act de mântuire a necesitat o voință imensă pe care omul Iisus a adus-o la cea mai înaltă dezvoltare prin activitatea Sa de iubire și prin modul Său de viață. Și întreaga omenire urma să participe la această lucrare de răscumpărare. El nu a murit doar pentru o generație, ci pentru toți oamenii care, ca ființe neîmpăcate, trebuie să parcurgă calea vieții pământești pentru a deveni în cele din urmă liberi. Dar voința de a se lăsa răscumpărat trebuie să preceadă acest lucru pentru a putea lua parte la binecuvântările lucrării de răscumpărare. Ființa umană trebuie să recunoască actul mântuirii, precum și pe Răscumpărătorul divin Iisus Hristos, dacă vrea să facă parte dintre cei de la care a fost înlăturată cumplita vină împotriva lui Dumnezeu prin Iisus Hristos, Care S-a dat pe Sine ca ispășire pentru a reduce vina păcatului tuturor ființelor și pentru a le aduce răscumpărarea ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Dispoziția .... Instinctul în etapele preliminare ....

B.D. 2321 from 3. mai 1942, taken from Book No. 32

Predispoziția omului nu îl scutește pe acesta de a răspunde pentru acțiunile și gândurile sale. Pentru că fiecare ființă umană are la dispoziție puterea și harul de a stăpâni orice dispoziție rea, dacă vrea. Mai mult, sufletul a preluat în întruchiparea sa ca ființă umană caracteristici pe care ar fi putut foarte bine să le abandoneze în deformările sale anterioare și acum, ca ființă umană, primește sarcini care corespund dispoziției sale actuale, adică care îi oferă sufletului posibilitatea de a ieși cu succes din lupta împotriva acestei dispoziții. Dar pentru aceasta, voința liberă trebuie să devină întotdeauna activă, iar Dumnezeu o întărește în funcție de atitudinea față de El. Dacă ființa umană își adună voința de a cere ajutorul lui Dumnezeu în lupta împotriva sa, împotriva propriilor slăbiciuni și defecte, atunci îi va veni puterea de a se elibera de ele. Este adevărat că acest lucru necesită o luptă sporită, dar ființa umană nu poate fi scutită de aceasta, deoarece în etapele preliminare sufletul a depășit limitele care i-au fost fixate ...., adică spiritualul, care își avea reședința într-o formă deja mai dezlănțuită, a folosit această dezlănțuire până la ultimele limite care i-au fost fixate. A adus, ca să spunem așa, instinctele la cea mai înaltă dezvoltare, pe care acum trebuie să le frâneze din nou în întruchiparea ca ființă umană, ceea ce necesită o voință sporită. În același mod, spiritualul poate să se fi moderat în etapele preliminare, deci să nu fi folosit pe deplin limitele care i-au fost fixate, ceea ce duce acum la o luptă mai puțin dificilă pentru o dezvoltare superioară pe Pământ. Dar predispoziția a fost întotdeauna luată în considerare de condițiile de viață în care ființa, în funcție de dispoziția sa, are și posibilitățile de a le stăpâni. Unii oameni pot părea că le este mai greu, dar nu li se cere niciodată nimic imposibil, deoarece puterea și harul le sunt întotdeauna disponibile fără măsură, dar trebuie să fie cerute de ei înșiși, deoarece sufletul a folosit anterior libertatea care i-a fost acordată într-un mod greșit, iar acest lucru nu îl scutește de responsabilitatea sa ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Justiție divină .... Intervenție .... Catastrofă ....

B.D. 2340 from 19. mai 1942, taken from Book No. 32

Dreptatea divină va fi revelată prin efectul acestui eveniment care este destinat omenirii în vremurile ce vor veni, căci țările ai căror conducători au aprins focul care s-a răspândit pe întregul Pământ vor fi grav lovite. Vinovăția acestor țări va fi dezvăluită prin faptul că acum este iminent un eveniment pe care voința umană nu-l poate evita sau atenua. Popoarele lumii întregi vor recunoaște că justiția lui Dumnezeu nu lasă nimic nepedepsit și că El intervine atunci când măsura nedreptății este deplină. Dumnezeu a dat oamenilor liberul arbitru, de care acum se abuzează într-un mod care necesită răsplată, astfel încât oamenii care gândesc și acționează conform legii recunosc mâna lui Dumnezeu și detestă ceea ce aceia aprobă. Lupta națiunilor s-a răspândit în lung și-n lat, iar focul nu poate fi stins atât de ușor. De aceea, Dumnezeu Însuși pune capăt acestui foc, lipsindu-i pe oameni de orice posibilitate de a continua lupta, printr-un eveniment natural al cărui efect este de neimaginat. El face neputincios ceea ce înainte era puternic, și le arată că voința și puterea Sa sunt mai puternice. Și oricine care nu a căzut încă complet pradă adversarului lui Dumnezeu va recunoaște și el unde a fost activitatea sa și va face un efort pentru a trăi un mod de viață corect.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Sufletul - purtător al tuturor lucrărilor de creație ....

B.D. 2344 from 24. mai 1942, taken from Book No. 32

Compoziția substanțelor sufletului are ca rezultat o structură extrem de fin construită, care ar părea magică pentru ființa umană dacă ar putea să o vadă. Căci nu există nimic care să nu fie prezent în această structură .... Ceea ce are de arătat întreaga creație se găsește într-o infinită micșorare în suflet, deoarece substanțele individuale au însuflețit fiecare operă a creației, astfel că ele păstrează și fiecare formă pe care au trăit-o, care, prin urmare, se măresc printr-o continuă fuziune, iar imaginea de ansamblu se schimbă și se perfecționează mereu. Capacitatea omului nu ar fi suficientă pentru a-și imagina toate aceste opere ale creației, dar copleșit de înțelepciunea și atotputernicia Creatorului, el va contempla într-o zi tabloul care îi va dezvălui cele mai minunate glorii. Cea mai mică și mai discretă lucrare a creației conține din nou mii de creații în miniatură, care la rândul lor arată tot ceea ce este reprezentat în marea lucrare de creație a lui Dumnezeu. Dar sufletul uman este purtătorul tuturor acestor creații, adică este compus din nenumărate substanțe, fiecare dintre ele îndeplinindu-și deja sarcina în creație și, prin urmare, i s-au permis să se unească pentru a forma ultima mare lucrare .... pentru a încheia lungul parcurs nesfârșit pe Pământ ca suflet uman. Nu există nici un miracol în întreaga mare creație a lui Dumnezeu care să fie atât de extrem de magnific modelat ca sufletul uman ..... Și este o dovadă a perfecțiunii sale atunci când sufletul se poate privi pe sine ca într-o oglindă și își recunoaște propria glorie, adică atunci când se vede pe sine în cea mai strălucitoare lumină în mii de forme și chipuri și astfel auto-observarea înseamnă pentru el o fericire de neconceput, deoarece vederea întregii opere a creației este pentru el ceva copleșitor de frumos. Și nu se va sfârși niciodată cu contemplațiile sale, pentru că mereu și mereu imaginea se remodelează, mereu și mereu apar noi opere de creație care par tot mai încântătoare, pentru că gloriile lui Dumnezeu nu au sfârșit și astfel nici ceea ce oferă iubirea lui Dumnezeu creațiilor Sale, care sunt perfecte, de aceea ele stau în lumină .... Ele vor simți mereu și mereu iubirea Sa și, prin urmare, vor experimenta și ele o fericire mereu și mereu în creștere .... Nu va exista niciun sfârșit, nicio limitare a ceea ce ochiul spiritual poate contempla .... Și nimic nu va rămâne neschimbat, ceea ce înseamnă o stare de fericire pentru ființă, dar această stare de fericire va fi în mod constant sporită, ceea ce presupune o schimbare constantă a ceea ce este oferit ochiului spiritual al ființei ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Trupul și sufletul lui Iisus Hristos au fost îndreptate spre Dumnezeu ....

B.D. 2345 from 24. mai 1942, taken from Book No. 32

Trupul lui Iisus Hristos nu se mai opunea sufletului Său; el nu mai cerea pentru sine decât ceea ce dorea sufletul, care se unise complet cu spiritul în el .... Aceasta a fost starea omului Iisus când și-a încheiat lucrarea .... Era starea de devotament total față de Dumnezeu și de renunțare completă la ceea ce aparținea lumii .... Trupul Său era complet independent de Pământ și de legile sale, deoarece era complet spiritualizat, adică substanțele spirituale care formau trupul Său omenesc se contopiseră cu cele ale sufletului și, ca să zicem așa, se subordonaseră complet voinței spiritului, care era în cel mai strâns contact cu Tatăl-Spirit, și astfel trupul pământesc cu sufletul devenise și el simultan una cu divinitatea eternă .... Această fuziune a fost atât de extrem de semnificativă, a avut o amploare pe care spiritualul nu o poate înțelege decât după ce și-a găsit propria unire cu Dumnezeu. A fost un act de cea mai mare cucerire de sine, de cea mai profundă iubire și de cel mai neînfrânat devotament față de Dumnezeu ..... A atras simultan învelișul exterior al sufletului omului Iisus – trupul - în domeniul emanației de iubire de la Dumnezeu, și i-a inundat sufletul și trupul cu spiritul de iubire al lui Dumnezeu, cu puterea și lumina Sa .... Omul Iisus era plin de putere și de lumină .... Era puternic și înțelept, și orice creatură Îl asculta, întreaga creație Îl asculta, pentru că Dumnezeu Însuși era în El în toată plinătatea, pentru că nu i se mai opunea în niciun fel, nici sufletul, nici trupul, iar acest devotament nemărginit a dus și la activitatea nemărginită a lui Dumnezeu .... Dumnezeu Însuși era Cel care se exprima acum în tot ceea ce făcea și spunea Iisus. Iubirea lui Dumnezeu cuprinde tot ceea ce i se dăruiește, ea pătrunde în orice creație atâta timp cât substanța spirituală din ea nu se împotrivește iubirii divine .... Acolo unde această împotrivire este înlăturată nu poate exista decât iubirea lui Dumnezeu, astfel .... întrucât Dumnezeu este iubire .... numai Dumnezeu poate fi acolo unde nu i se opune nicio rezistență .... Tot ceea ce provine de la El este divin atâta timp cât este fără rezistență. Numai rezistența transformă ceea ce este creat de Dumnezeu în ceva care se distanțează de El până când renunță de bunăvoie la rezistență .... Omul Iisus era complet devotat lui Dumnezeu și deci nu mai era ceva în afara lui Dumnezeu, ci fuzionat cu El, deci una cu Dumnezeu .... și astfel complet transfigurat, deoarece unirea cu Dumnezeu este o stare plină de lumină .... Iar când Iisus Hristos a plecat din lume, El și-a dus trupul în veșnicie în același timp cu sufletul, căci nu mai rămăsese nimic în El care să aibă nevoie de o dezvoltare mai înaltă, trupul și sufletul erau perfecte; fiecare substanță spirituală era atât de îndreptată spre Dumnezeu, încât era pătrunsă de lumina și de iubirea lui Dumnezeu, încât era asemenea lui Dumnezeu, pentru că se contopise complet cu eternitatea dumnezeiască ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Ceasul morții ....

B.D. 2348 from 27. mai 1942, taken from Book No. 32

Desprinderea sufletului de trup este un proces care, de obicei, este resimțit dureros de către acesta din urmă, deoarece este necesar un anumit grad de maturitate pentru o despărțire nedureroasă, dar acest lucru este rareori atins de ființa umană. Ceasul morții va face întotdeauna ca ființa umană să conștientizeze că încetează să se mai străduiască pentru așa ceva, că nu mai este capabilă să facă nimic de una singură odată ce a părăsit învelișul uman. Și, în funcție de starea sufletului său, ceasul morții va fi mai mult sau mai puțin dificil pentru el. Atâta timp cât ființa umană se află încă pe Pământ, i se oferă și posibilitatea de a se purifica, iar sufletul îi va mulțumi Creatorului său în lumea de dincolo dacă El îi mai oferă sufletului această posibilitate înainte de plecare, astfel încât să nu fie nevoie să sufere atât de mult în lumea de dincolo. Pentru că, din moment ce Dumnezeu este drept, sufletul trebuie să ia asupra sa soarta din lumea de dincolo și are nevoie de chinuri mult mai mari pentru a ajunge la gradul de maturitate. Fără aceasta, însă, nu este posibilă nici o intrare în sferele de lumină, astfel că suferința și chinurile trebuie să aibă ca rezultat creșterea gradului de maturitate al sufletului și, prin urmare, o luptă îndelungată înainte de moarte poate fi considerată întotdeauna ca o ascensiune. Oamenii văd cu siguranță doar starea de suferință, iar acest lucru contribuie la faptul că se tem de moarte doar pentru că ceasul morții li se pare insuportabil, și totuși, iarăși, acest lucru nu face decât să pregătească iubirea nespus de mare a ființei umane pentru a întoarce spre ea o lumină mai strălucitoare în lumea de dincolo. Iar această iubire stă la baza a tot .... Dumnezeu trimite mereu suferința și durerea pe Pământ doar cu scopul de a ucide dorința fizică a ființei umane, pentru ca aceasta să se gândească doar la sufletul său și să încerce să-l modeleze spre perfecțiune. Orice suferință care are acest succes este binecuvântată de Dumnezeu .... Timpul petrecut pe Pământ trece repede și poate fi acoperit cu bunăvoință prin renunțarea la tot ceea ce este pământesc, apoi sufletul se modelează conform voinței lui Dumnezeu și nu mai are nevoie de suferințe extraordinare la sfârșitul vieții sale pentru a putea intra în împărăția luminii. Suferința, însă, contribuie întotdeauna la creșterea maturității și, prin urmare, este un har pentru ființa umană, care, altfel, ar trebui să se lepede de defectele și slăbiciunile sale în lumea de dincolo, ceea ce ar fi, de asemenea, extrem de dureros .... astfel, el nu este deloc scutit de suferință, chiar dacă ceasul morții pare să treacă liniștit și fără durere. Dumnezeu știe despre starea sufletească a ființei umane și știe, de asemenea, despre dorința acesteia de a lupta împotriva a tot ceea ce este necurat și, astfel, El vine în întâmpinarea ființei umane, oferindu-i posibilitatea de a-și duce la îndeplinire scopul .... permițându-i ca ceasul morții să fie pentru el ultima ocazie de a se purifica și de a intra în veșnicie purificat ....

Amin

4033 -----

Ceasul morții .... Explicație pentru suferință .... -------------------------------------------------

Nu știți niciodată care va fi sfârșitul vostru și, de aceea, ar trebui să apelați zilnic la mila lui Dumnezeu pentru a se întoarce la voi în ceasul morții. Chiar dacă trăiți în conformitate cu voia lui Dumnezeu, sfârșitul vostru poate fi unul dificil dacă este menit să vă purifice complet și să vă facă liberi pentru eternitate. Înțelepciunea și dragostea lui Dumnezeu se aplică până în ultimul ceas pe acest Pământ, iar dacă sufletele voastre sunt încă capabile să se schimbe, vi se va da încă ocazia în ceasul morții. Și de aceea, oamenii supuși lui Dumnezeu trebuie adesea să sufere fizic, iar oamenii nu pot găsi o explicație pentru aceasta, pentru că nu sunt capabili să recunoască iubirea lui Dumnezeu în ea, și totuși, iubirea divină le oferă oamenilor această suferință pentru că este cel mai bun mijloc de maturizare care, într-un timp scurt, poate totuși să câștige sufletului gradul care permite luminii să strălucească în lumea de dincolo, iar sufletul îi mulțumește Creatorului său atunci când a devenit liber și recunoaște marea iubire și milă a lui Dumnezeu. Și astfel, orice suferință trebuie privită ca o dovadă a iubirii lui Dumnezeu, și chiar și sfârșitul este unul fericit dacă este însoțit de suferință, chiar dacă ființei umane nu i se pare așa, căci sufletul se desprinde cu siguranță de trup cu durere, dar se ridică imediat în împărăția spiritelor fericite, părăsește Pământul nu numai fizic, ci și spiritual, și ia cu el și substanțele mature ale trupului, căci fiecare grad de suferință pe Pământ dizolvă învelișul care încă mai înconjoară sufletul. Și binecuvântată este ființa umană care poate să se elibereze complet de substanțele spirituale imature în timp ce se află încă pe Pământ .... a folosit viața pământească pentru răscumpărare și nu se mai răzvrătește împotriva voinței lui Dumnezeu. În ceasul morții, el se va lupta cu siguranță pentru pacea sufletului, dar nu va simți niciodată că suferința fizică este nejustificată, deoarece sufletul său știe că va avea un sfârșit, că și suferința fizică are un sfârșit și că sufletul își va trage foloase din ea, chiar dacă atunci nu va mai fi capabil să transmită această cunoaștere trupului. Dar trupul se separă de suflet de îndată ce simte perfecțiunea acestuia, pentru că atunci își îndeplinește sarcina de a fi acordat o ședere acestui suflet. Ceasul morții poate fi dificil pentru voi toți, dar poate fi și o adormire fericită pentru voi, pentru a vă trezi apoi în împărăția luminii, atunci când nu mai are nevoie de suferință, când a găsit deja unirea cu Dumnezeu pe Pământ și El îl ia acum acasă în împărăția Sa, în casa Tatălui vostru, pentru a vă face fericiți. Dar nu știți care va fi sfârșitul vostru și de aceea cereți-i lui Dumnezeu milă, cereți-i harul și puterea, dacă Dumnezeu vă mai cere suferință, și veți îndura și voi ceasul morții, doar trupul va suferi, dar sufletul va părăsi trupul plin de bucurie și se va înălța în sferele de lumină ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Renașterea spiritului ....

B.D. 2360 from 7. iunie 1942, taken from Book No. 32

Punctul de cotitură în viață este renașterea spiritului .... momentul în care deveniți conștienți de forța spirituală care curge în voi prin iubirea Mea. De îndată ce simți că ești indisolubil unit cu Mine, de îndată ce conștientizezi că nu există existență pentru tine fără Mine, de îndată ce Mă simți aproape de tine și această conștientizare îți determină acum întreaga viață, scânteia spirituală din tine te împinge spre Mine, ca Tată-Spirit, și acum te-ai trezit la viața reală, renaști în spirit .... Și acum vă străduiți în mod conștient să vă îndreptați spre Mine, voința și gândirea voastră sunt îndreptate spre Mine, acțiunile voastre corespund voinței Mele. Și acum te iau în brațe și te trag la Mine .... Nu te mai las să faci un pas singur, te însoțesc peste tot, sunt în jurul tău și am grijă de fiecare gând care Mă caută .... Ascult fiecare întrebare a inimii tale, fiecare rugăminte, fiecare suspin după iubirea Mea și te ajut chiar dacă nu o simți imediat .... Iubirea Mea pentru voi este nemărginită și grija Mea pentru voi este veșnică, și astfel nu las niciuna dintre creaturile Mele fără ajutor. Și Îmi amintesc în mod special de copiii Mei, căci aceștia sunt copiii Mei care au găsit calea spre Mine, care Mi se încredințează de bunăvoie .... Toată dragostea Mea le aparține .... Renașterea spirituală este ca soarele care răsare .... din ce în ce mai strălucitor apare pe firmament, până când se ridică în toată splendoarea sa pe cer, radiind lumină și căldură prin operele creației Mele și trezind la viață noi creații și menținându-le în viață .... Atunci când omul renaște în spirit, nu mai există nici o stagnare. Devine din ce în ce mai luminos și mai strălucitor în jurul lui, pentru că puterea iubirii Mele, spiritul Meu, strălucește prin el .... Astfel, el crește în mod constant în lumină și putere și, de asemenea, își radiază lumina asupra a tot ceea ce îl înconjoară. Renașterea spirituală este trezirea la viața veșnică, iar persoana renăscută spiritual va fi, de asemenea, capabilă să trezească la viață pe cei fără viață, căci oriunde cade lumina sa, ea pătrunde întunericul cu strălucirea sa strălucitoare, iar acolo unde este lumină, este viață .... acolo unde este lumină, Eu Însumi sunt și aduc viața tuturor celor care o doresc, care o cer în mod conștient de la Mine, care se întorc cu nostalgie spre Mine, recunoscându-Mă astfel. Vă dau Cuvântul Meu și astfel semnul vizibil al iubirii Mele, vă dau putere care se exprimă din nou în dorința crescută pentru Mine, căci această dorință este semnul că Spiritul Meu părintesc atrage la Sine scânteia spirituală din voi și astfel veți fi fericiți dacă simțiți dorul de Mine, căci Spiritul Meu, la fel, îl împinge pe al vostru. Și inimile voastre nu se mai pot despărți de Mine, căci nu le voi lăsa, odată ce mi s-au dăruit Mie ....

Eu sunt Spiritul Adevărului, Eu sunt Viața, Eu sunt Iubirea și sursa tuturor ființelor. Pe cel pe care îl consider cu dragostea Mea, el va fi din veșnicie în veșnicie .... el va trăi și va fi în cel mai deplin adevăr; nu va fi nici o înșelăciune și nici o prefăcătorie acolo unde este el; el va fi ceea ce sunt Eu .... un Duh plin de putere și tărie de la Mine .... El va radia iubire și va fi de o fericire de neconceput pentru că va putea să împărtășească din nou spiritul Meu creaturilor, să aducă din nou la viață ceea ce era lipsit de viață .... El va fi asemănător cu Mine în toate, pentru că spiritul Meu curge prin el, și astfel nu poate fi altceva decât ce Eu Sunt, o Ființă plină de iubire, putere, înțelepciune și putere ..... Și astfel veți fi cele mai fericite creaturi din veșnicie, uniți în dragoste și mereu aproape de Mine .... Și ceea ce îți dorești, vei primi, pentru că vei dori doar iubirea Mea, iar aceasta va radia continuu prin tine, astfel încât să poți fi activ pentru fericirea ta infinită în împărăția Mea, care este partea fiecăruia care se unește cu Mine în timp și în eternitate ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Numai iubirea răscumpără .... Modelări ale inimii ....

B.D. 2378 from 22. iunie 1942, taken from Book No. 32

Numai iubirea îl conduce pe om în sus și numai prin iubire are loc în el o transformare necesară pentru a ajunge din adâncuri la înălțime, la lumină. Nimic altceva nu-l poate răscumpăra, nimic altceva nu poate înlocui iubirea și nimic altceva decât iubirea nu-l poate duce mai aproape de Dumnezeu .... Și chiar dacă ființa umană își trăiește viața pe Pământ în împlinirea datoriei și în respectarea și îndeplinirea strictă a cerințelor care i se impun, nimic nu-i garantează progresul decât numai iubirea. Căci aceasta schimbă sufletul și îl face dispus să se deschidă și să dea libertate spiritului din el. Iar lucrarea spiritului asigură dezvoltarea superioară a sufletului .... maturizarea fără de care o viață în eternitate este de neconceput ..... Dar iubirea este Dumnezeu Însuși .... Așadar, Dumnezeu trebuie să fie în tot ceea ce începe omul și cu tot ceea ce începe .... Iar ființa umană L-a acceptat pe deplin în sine dacă trăiește în iubire, și atunci viața sa pământească trebuie să-i aducă desăvârșirea, deoarece Dumnezeu Însuși este în ea și poate lucra după voia Sa. Dumnezeu și iubirea sunt una și, prin urmare, Dumnezeu nu poate fi găsit decât prin iubire, chiar dacă El este căutat intelectual. Cunoașterea lui Dumnezeu și credința în faptul că El există nu îl apropie pe om de divinitatea eternă .... Doar dacă va tinde în mod conștient spre El prin activitate iubitoare, atunci va fi prezentă voința sinceră de a se apropia de El, și numai atunci va urma cunoașterea corectă, care îi va fi transmisă pe calea inimii .... Și astfel, iubirea este indispensabilă pentru a putea intra în Împărăția lui Dumnezeu .... Iubirea învinge totul, ea rămâne victorioasă chiar și în cea mai dificilă luptă, pentru că Dumnezeu Însuși stă alături de cel care trăiește în iubire, Care este în el prin activitatea de iubire a ființei umane. Gradul de iubire al ființei umane determină momentul în care Dumnezeu, ca Iubire Însăși, își face loc în ea. El poate locui numai acolo unde iubirea a realizat o astfel de transformare, acolo unde ființa umană s-a modelat pe sine conform voinței lui Dumnezeu .... El trebuie să fie umil, blând, pașnic și răbdător din inimă, iar iubirea aduce toate aceste lucruri .... Căci el îl pune pe Dumnezeu și pe semenii săi înaintea iubirii pentru sine și se va considera întotdeauna mai mic; nu va cere nimic pentru sine, ci va da întotdeauna .... el nu va condamna, ci va înțelege și va ierta .... el nu va căuta ceartă și va reprima orice aroganță .... el va avea înțelegere pentru slăbiciunile semenilor săi și, prin urmare, va practica răbdarea. Și astfel natura lui se schimbă și se modelează după cum este voința divină. Și într-un astfel de suflet modelat, Dumnezeu Însuși poate să se sălășluiască .... Prin urmare, iubirea va locui în ființa umană în toată plinătatea ei, el nu va mai putea face nimic altceva decât să fie activ în iubire, pentru că Dumnezeu Însuși îi dirijează acum toate acțiunile și gândirea, Cel care este în el .... Și acolo unde este Dumnezeu, nu mai poate exista nici adâncime, nici întuneric și nici o stare lipsită de libertate; acolo unde este Dumnezeu, există lumină și libertate, acolo unde este Dumnezeu, există pace și fericire .... Iubirea este cea care l-a răscumpărat pe om ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Petiții de rugăciune ale sufletelor sărace ....

B.D. 2381 from 24. iunie 1942, taken from Book No. 32

Lăsați petițiile morților să vă vorbească .... Nu le refuzați mijlocirea voastră dacă vă aduc aminte de ei, și să știți că trebuie să sufere în anonimat fără ajutorul vostru. Soarta unui suflet neîmpăcat este extrem de tristă și nimeni dintre voi nu știe dacă un suflet este răscumpărat sau lâncezește în această stare agonizantă și are nevoie de ajutorul vostru. Numai prin rugăciune puteți aduce ajutor acestor suflete sărace, pentru că atunci ele simt dragostea voastră și acest lucru le dă putere să-și îmbunătățească propria soartă. Ei își schimbă voința, iar acest lucru este necesar pentru moment pentru a aduce o schimbare în trista lor situație. Sufletele sunt recunoscătoare chiar și pentru cel mai mic sprijin, deoarece ele depind doar de voi sau de activitatea milostivă a sufletelor care au atins deja un grad mai înalt de maturitate. Dar acestea își pot îndrepta ajutorul către ele doar atunci când voința lor cere o schimbare a stării lor actuale .... Dar voința unor astfel de suflete este slabă, dacă nu chiar complet inactivă, și de aceea ele pot fi nevoite adesea să lâncezească o perioadă de timp de neconceput dacă nu primesc sprijin prin mijlocire, care să le ofere puterea de a-și schimba voința, adică de a deveni active. Dacă ați ști despre greutățile unor astfel de suflete, atunci nu le-ați lăsa să ceară în zadar .... Căci fiecare gând la o persoană decedată este o amintire a ei și o cerere de ajutor în suferința lor. Omenirea este atât de lipsită de iubire unii față de alții și fără credință în supraviețuirea după moarte. De aceea nu-și amintește de cei decedați, care suferă enorm din această cauză. De nenumărate ori ei se impun în gândurile oamenilor și astfel vor să-i determine să-și amintească de ei în rugăciune. Greutățile în lumea de dincolo sunt mari și de aceea și sufletele celor decedați necunoscuți se împing aproape de cel care își amintește de bietele suflete pline de compasiune. Căci ele simt fiecare acordare a rugăciunii ca pe un beneficiu, ca pe o creștere a puterii și a voinței lor îndreptate în sus. Iar oamenii plini de compasiune de pe Pământ sunt înconjurați în permanență de suflete nevoiașe, pentru că ele speră la ajutor din partea lor. Voința de a ajuta astfel de suflete este deja o acordare de putere pentru ele, iar fiecare gând de iubire care le înconjoară le întărește voința. Și atunci, ființele din lumea de dincolo care iubesc dăruirea pot veni în ajutorul acestor suflete și le pot transmite forța de care au nevoie pentru a reduce suferința de nedescris din lumea de dincolo. Oamenii nu știu cu adevărat ce este un dar al rugăciunii de har. Ei pot obține totul prin rugăciunea corectă, pentru că Dumnezeu Însuși le-a oferit acest har și nu i-a pus nicio limită. Cu toate acestea, în lumea de dincolo, sufletul nu se poate ajuta singur, ci depinde de ajutor, iar voi ar trebui să îndreptați această dragoste și acest ajutor către el, pentru a-l smulge din cea mai chinuitoare stare și a face posibil începutul răscumpărării lui de sine .... Odată ce sufletul a depășit punctul de lipsă de voință, atunci strădania sa este menită doar pentru ascensiune și cea mai mare adversitate a sa este remediată. Cu toate acestea, forța trebuie să-i fie furnizată de o parte iubitoare prin mijlocire, căci numai activitatea iubitoare aduce răscumpărarea sufletului, iar acolo unde acesta este prea slab pentru a putea lucra singur cu iubire, ființa umană trebuie să-l asiste cu iubire, astfel încât să primească forța de care are nevoie pentru ascensiune. Și de aceea nu uitați de sufletele sărace .... ele vă imploră să le ajutați ....

Amin

5318 -----

Necazul sufletelor în lumea de dincolo .... Mijlocire - Schimbarea voinței .... -----------------------------------------------------------------------------

Necazul sufletelor sărace din lumea de dincolo este nespus de mare, căci starea lor este adesea insuportabilă, deoarece un întuneric dens le înconjoară și nu pot găsi o cale de ieșire. Cu cât un suflet suferă însă mai mult, cu atât este mai probabil ca el să intre în el însuși, să reflecteze asupra vinovăției sale și să caute ajutor în jur, motiv pentru care urmărește apoi orice mică rază de lumină din care speră să fie salvat. Numai așa poate fi adus la lumină atunci când caută să scape de întuneric. Înainte de aceasta nu ar fi capabil să înțeleagă instrucțiunile, dar oricât de încăpățânat ar fi, ar fi învățat că orice efort de iubire ar fi în zadar pentru el. Voința fiecărui suflet poate fi recunoscută de către ființele de lumină și, în conformitate cu ea, ele ghidează spre lumină sufletele sărace care tânjesc după ea, căci aceste suflete se află acum în starea în care li se poate aduce ajutor, pentru că ele sunt dispuse să accepte ajutorul și, de asemenea, cer să fie ajutate .... Astfel, atunci poate începe lucrarea de răscumpărare asupra acestor suflete, chiar dacă ele vin din abis. Atunci, harul și dragostea lui Iisus vor fi avut efect și asupra sufletelor individuale din abis, iar aducerea mântuirii la ele este o sarcină extrem de recunoscătoare, la care voi, oamenii, puteți contribui într-o măsură de nedescris prin mijlocirea conștientă și instruirea mentală a celor care vă abordează pentru ajutor. Sufletele din lumea de dincolo știu că oamenii de pe Pământ sunt încă în posesia unei vitalități de care ele sunt complet lipsite și, prin urmare, îi înconjoară pe acești oameni pentru a primi putere de la ei. Recunosc că nu știu sub ce formă primesc forța, dar le cer oamenilor ceea ce le lipsește, ceea ce nu au, dar pot percepe în oameni. Marea lor nevoie le împinge din nou și din nou către oamenii de pe Pământ, chiar dacă adesea nu mai au decât o vagă amintire a cunoștințelor pe care le dețineau pe Pământ. De aceea, instruirea acestor suflete nu este ușoară, deoarece trebuie să se țină cont de capacitatea lor slabă de gândire și le lipsesc toate cunoștințele în funcție de vinovăția lor, de starea lor de maturitate. Cu toate acestea, ele sunt însetate de iluminare și ascultă răbdătoare atunci când li se dau explicații. Există mari greutăți în împărăția de dincolo, dar ele pot fi atenuate de voi, oamenii, dacă sunteți dispuși să le ajutați, dacă vă este milă de aceste suflete și vă este stimulată voința de a ajuta. Pentru că ele simt deja gândurile de iubire din partea voastră ca pe o sursă de putere vizibilă și, prin urmare, nu vor părăsi niciodată o persoană care le ajută în așa fel încât își amintește cu dragoste de ele și apelează la Iisus Hristos pentru a cere ajutor pentru aceste suflete sărace. Răscumpărătorul divin este întotdeauna dispus să ajute sufletele să se ridice din abis, însă legea iubirii nu poate fi ocolită, iar dacă sufletul nu poate încă să adune iubirea în sine, El este mulțumit de mijlocirea iubitoare și o acceptă ca fiind practicată de sufletele însele. Iar acestea vor găsi răscumpărarea prin dragostea și mila Lui .... Infinit de mult pot contribui oamenii pentru a salva sufletele din întuneric .... Toate vi-o cer, și de îndată ce vi-o cer, de îndată ce intră în gândurile voastre, știți că pot fi ajutate, că au ajuns deja în starea în care doresc ajutor, și acum și efortul de iubire din partea oamenilor nu este în zadar .... Ajutați-le, salvați-le din adversitatea lor și contribuiți astfel la răscumpărarea sufletelor care au neglijat să lucreze la desăvârșirea lor pe Pământ și care, de aceea, se află în cea mai mare adversitate în lumea de dincolo, din care numai iubirea oamenilor le poate ajuta ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Eveniment în curs de desfășurare .... Intervenția lui Dumnezeu .... Timp de restriște ....

B.D. 2388a from 29. iunie 1942, taken from Book No. 32

Fără milă, națiunile se înfurie una împotriva celeilalte și își provoacă orice rău imaginabil. În toată gravitatea lor, oamenii sunt afectați, iar suferința și tristețea sunt tovarășii lor constanți. Răutatea oamenilor este atât de mare și va continua să crească în mod constant, astfel că ei atrag tot mai aproape intervenția divină. Nu mai este mult timp până când ceea ce Dumnezeu a anunțat oamenilor prin Duhul Său se va împlini, și totuși oamenii vor fi surprinși, pentru că în necredința lor nu cred că ei înșiși vor fi afectați. Ei nu cred că se află într-o adversitate spirituală care necesită o astfel de intervenție și că a venit timpul pentru aceasta. Căci ei nu caută înțelegerea reciprocă, fiecare vrea doar să-și obțină propriul avantaj și să facă rău semenilor săi. Și acesta este începutul unui timp inimaginabil de prost ..... Se pierd valori care nu mai pot fi înlocuite .... A sosit vremea pe care Domnul a menționat-o când era pe Pământ, iar această intervenție va duce la suferințe de nedescris, iar oamenii vor crede că nu vor putea îndura acest timp care urmează. Și totuși, nimeni nu va putea scăpa, ci toți, temându-se pentru viața lor, vor auzi vocea lui Dumnezeu care vorbește tare și clar oamenilor. Va fi o distrugere care va face ca mulți oameni să fie la fel de săraci, iar dragostea oamenilor va fi pusă la grea încercare, deoarece numai o dragoste activă față de aproapele va putea controla această mizerie și, în același timp, va putea remedia și sărăcia spirituală. Pentru că ființa umană iubitoare nu-și va lăsa semenii fără ajutor și această activitate de iubire va însemna progres spiritual. Fiecare zi va fi numărată până atunci, și nu vor rămâne multe .... Surprinzător de repede va veni o zi care va însemna o mare bulversare în multe feluri .... Și numai oamenii credincioși își vor păstra calmul în ciuda șocului interior și vor recunoaște adevărata stare de fapt. Și vor încerca, de asemenea, să-și conducă semenii la credință, recunoscând adversitatea spirituală a umanității. Pentru că evenimentele se vor întâmpla de dragul sufletelor lor, iar dacă omul este acum preocupat de sufletul său, intervenția lui Dumnezeu îi va fi adus succesul potrivit. Dar, din nou, vor fi doar câțiva, pentru că orbirea spirituală îi împiedică pe oameni să recunoască ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Eveniment în curs de desfășurare .... Intervenția lui Dumnezeu .... Timp de restriște ....

B.D. 2388b from 29. iunie 1942, taken from Book No. 32

Puțini oameni vor avea beneficii pentru sufletele lor de pe urma acestui eveniment care se va repeta de trei ori la intervale scurte de timp. Îi va lipsi pe oameni de capacitatea de a gândi, pentru că este atât de puternic încât orice deliberare dispare și totul se transformă într-o dezordine haotică. Doar copiii Lui sunt în mod evident protejați de Domnul, pentru că El are nevoie de ei ulterior pentru a lucra pentru El. Cei care se roagă Lui dinainte, plini de încredere, pentru putere și întărire, vor primi de asemenea putere și întărire de la El atunci când vor avea nevoie. Și chiar dacă pare că totul este pierdut .... El dirijează tot ceea ce se întâmplă și știe de ce permite ca astfel de adversități să se abată asupra oamenilor și, de asemenea, le va pune capăt la momentul potrivit. Puterea credinței se va arăta în timpul următor. Pentru cei care cred, acest eveniment înseamnă o confirmare a Cuvântului divin și, cu cea mai mare certitudine și convingere, ei se vor ridica în picioare pentru credință și vor fi de neînvins. Cu cât posesiunile pământești îi împovărează mai puțin pe oameni, cu atât vor fi mai receptivi la Cuvântul divin și, prin urmare, Dumnezeu va distruge ceea ce reprezintă un obstacol în calea lor de ascensiune. După aceea, va exista o mizerie inimaginabilă printre oameni, dar aceștia ar putea să o reducă ei înșiși prin voința lor de a se ajuta reciproc. Și orice dragoste lucrătoare pentru aproapele este binecuvântată de Dumnezeu și îi ajută pe oameni să îndure greutățile pământești. Pentru că ceea ce Dumnezeu ia, poate să dea din nou, dacă ființa umană are nevoie. Dar inima lui ar trebui să se detașeze de acest lucru, nu ar trebui să vadă cel mai important lucru de pe pământ în bunurile pământești, ci ar trebui să recunoască faptul că acestea sunt zadarnice și trecătoare, dar că legătura cu Dumnezeu este singurul mijloc care dă putere și mângâiere pentru a putea îndura cele mai grele suferințe. Acest eveniment a fost destinat pentru eternitate, la urma urmei, se presupune că este ultima posibilitate de salvare pentru nenumărați oameni care merg pe calea greșită, care trăiesc doar în funcție de cele pământești și, prin urmare, trebuie treziți să se gândească serios la țelul și scopul vieții pământești. Dar numai o mică parte va beneficia de pe urma lui, ceilalți, însă, își vor crea din nou vechile condiții de viață cu o nerăbdare sporită și vor fi fericiți cu orice mijloc de a dobândi din nou bunuri pământești. Și acesta este momentul în care Cuvântul lui Dumnezeu se va opune acestor începuturi, când oamenii se vor separa în cei care dau totul pentru a rămâne doar credincioși lui Dumnezeu și cei care resping tot ceea ce este spiritual, dar doresc lumea și bunurile ei cu o dorință sporită. Iar acum puterile luminii se luptă în mod evident cu puterile întunericului ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea