New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 1835 - 1969

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Conținut

1842 - Confirmarea profețiilor.... Evenimente mondiale....

1851 - Erupții.... Activitatea spiritualului nelegat....

1857 - Obiecția oamenilor că cuvântul lui Dumnezeu este desăvârșit....

1869 - Sentimentul de dreptate.... Condamnarea semenilor tăi....

1874a - Nemurirea sufletului....

1874b - Nemurirea sufletului....

1885 - Un nou mod de viață după catastrofă....

1888 - Declinul vegetației.... Furtuni - Vreme rea....

1899 - Ardere.... Proces accelerat de dizolvare....

1923 - Cuvinte de mângâiere.

1929 - Scopul prezicerilor despre catastrofa care va veni....

1933a - Instinctele din etapele preliminare determină caracterul....

1933b - Ereditate.... Atașament.... Părinți....

1951 - Sinuciderea.... Soarta în lumea de dincolo....

1960 - Lucrarea demonică. Necesitatea intervenției divine

Confirmarea profețiilor .... Evenimente mondiale ....

B.D. 1842 from 8. martie 1941, taken from Book No. 28

Acest lucru vă este dat ca o confirmare că totul se va adeveri, așa cum v-a anunțat spiritul lui Dumnezeu. Lumea nu vrea să creadă că este atât de aproape de ceasul decisiv, pentru că încă nu crede că a venit timpul pe care Domnul l-a menționat pe Pământ și, astfel, nu va fi foarte pregătită pentru evenimentul natural. Și de aceea Domnul continuă să dea indicații pentru ca oamenii să nu-L uite. Dar Spiritul lui Dumnezeu nu greșește și, odată ce este activ, orice cuvânt trebuie crezut și, de asemenea, răspândit fără teamă. Pentru că este limba lui Dumnezeu pe care vorbitorul o poartă acum în gură. El afirmă doar ceea ce este voința Sa. Iar cei pe care îi alege El sunt în cunoștință de cauză. Ei primesc și reproduc așa cum vrea El. Gândirea umană este ghidată în așa fel încât vede lucrurile așa cum corespund adevărului. Puterea lor de judecată va fi ascuțită, dragostea lor pentru dreptate și adevăr îi va proteja de gândirea greșită, iar când vor vorbi, fiecare cuvânt va corespunde adevărului. Și, astfel, a consemnat următoarele: Fiecare eveniment mondial este legat de starea spirituală a oamenilor. Este adevărat că numai disputele pământești sunt cauza și, prin urmare, originea și efectul ei sunt considerate pur pământești. Cu toate acestea, oamenii cu mentalitate pământeană nu vor să înțeleagă că evenimentele mondiale sunt, ca să spunem așa, doar rezultatul nivelului spiritual scăzut al omenirii și, în același timp, sunt menite să fie un mijloc de a o ridica și, prin urmare, nu vor să creadă, în ciuda tuturor indiciilor. Astfel, și ei vor fi prinși nepregătiți de evenimentul natural și nu vor avea nicio posibilitate de a se proteja de el sau de a scăpa. Și de aceea este o prostie să te închizi în fața indicațiilor lui Dumnezeu atunci când acestea sunt oferite oamenilor. Faptul că bătălia rămâne nehotărâtă, care mișcă în prezent jumătate din lume, este voința Creatorului divin, deoarece oamenii nu trebuie să-și procure presupusul drept prin forța armelor. Dumnezeu le-a dat oamenilor porunca de a se iubi unii pe alții, iar această poruncă nu mai este respectată. Omenirea își provoacă singură tot răul imaginabil și, prin urmare, trebuie să fie și ea grav afectată, iar Dumnezeu Însuși trebuie să preia această funcție de judecată pentru ca ei să recunoască un Domn peste ei, Care știe despre orice nedreptate. De aceea, voi, oamenii, nu ar trebui să vreți să infirmați vocea lui Dumnezeu; nu ar trebui să puneți la îndoială credibilitatea ei și să vreți să determinați momentul în care această profeție se va împlini .... Pentru că lumea este în mare suferință și poate fi salvată doar de acel dezastru natural care va urma imediat după marea bătălie decisivă (ofensivă), care va aduce, prin urmare, cu adevărat decizia asupra unei lupte puternice a națiunilor care, totuși, este lipsită de orice motive nobile și este doar o luptă pentru putere și măreție .... Și o putere superioară va pune capăt acestei lupte și se va întâmpla așa cum este proclamat .....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Erupții .... Activitatea spiritualului nelegat ....

B.D. 1851 from 18. martie 1941, taken from Book No. 28

De îndată ce miezul Pământului începe să se agite, un vuiet extraordinar străbate aerul, căci împrejurimile Pământului simt erupția spiritualului din interiorul Pământului și sunt afectate în mod extraordinar. Căci forma până atunci cea mai dură a legăturii devine extraordinar de activă prin libertatea sa bruscă și influențează acum spiritualul deja mai matur în așa fel încât în natură se produc cele mai ciudate schimbări, deoarece spiritualul devenit liber, care se află încă la începutul dezvoltării sale, încearcă să își modeleze cursul de dezvoltare așa cum crede de cuviință ..... El vrea să se întruchipeze în creații care au ca premisă un grad mai mare de maturitate. Dar spiritualul în formă se împotrivește acestui lucru, și astfel se dă și o luptă între spiritualul deja mai matur și cel încă imperfect, iar acest lucru se soldează cu o izbucnire tumultoasă care va fi audibilă pe Pământ. Și acesta va fi începutul a ceea ce va arunca întreaga lume în groază .... Spiritualul din pământ se împinge spre suprafață, tânjește după lumină, iar trecerea bruscă din zona celor complet nerăscumpărați în cea a împărăției, care și ea ține deja spiritualul aproape de răscumpărare, este foarte potrivită pentru a provoca cele mai incredibile procese din natură, pe care ființa umană nu le poate explica pământesc, dar care își au toate rațiunea lor ....

Afluxul de entități spirituale, care au decis și astfel s-au declarat dispuse să fie de folos, umple spațiul din afara Pământului, unde au avut loc erupțiile, cu acest impuls de activitate, care nu se poate încă desfășura, și stimulează spiritualul încă nelegat care rezidă în atmosferă la o activitate extraordinară, astfel încât furtuni inimaginabile însoțesc astfel de catastrofe naturale și forțe ale naturii se frâng (erup), despre a căror putere și efect omul nu-și poate face o idee. Și, prin urmare, el va fi lipsit și de orice capacitate de gândire, spiritualul îl va presa atât de tare încât îi va lipsi orice judecată rațională a evenimentelor și va lăsa cu slăbiciune și fără voință totul să treacă pe lângă el. De îndată ce spiritualul poate să se exprime cumva și să lase să pătrundă impulsul său de activitate, șocurile pământului se potolesc. Ceea ce vrea să slujească se separă de ceea ce rămâne încă în rezistență față de Dumnezeu, se împinge spre suprafața Pământului, se alătură unei entități spirituale în activitate, iar această din urmă activitate se desfășoară acum cu o forță sporită. Toate aceste entități sunt încă nelegate și, prin urmare, se dezlănțuie într-un mod devastator. Ele sunt mai puternice decât ceea ce este deja legat în lumea vegetală și animală, iar această entitate spirituală nu poate oferi o rezistență suficientă și nu se poate apăra, astfel încât entitatea spirituală nelegată distruge forma exterioară a acesteia și astfel creațiile sunt adesea dizolvate tocmai de aceste forțe ale naturii, și aceasta cu aprobarea divină; pentru că atunci când a sosit timpul, pe care Dumnezeu l-a stabilit pentru încheierea unor astfel de dezastre, El leagă din nou entitatea spirituală, care a devenit acum liberă, în forme exterioare și le atribuie activitatea lor .... Astfel apar din nou creații complet noi de orice fel .... ceea ce trăiește piere, iar ceea ce Dumnezeu rânduiește să trăiască se ridică într-o nouă viață .... De aceea, astfel de dezastre naturale nu vor dura mult timp. Cu cât forțele eliberate se dezlănțuie mai nestăpânit, cu atât mai repede vor fi alungate din nou, pentru că altfel ar rezulta o distrugere completă a celor existente, ceea ce, însă, nu este în voința divină. Este permisă doar o schimbare a ceea ce există, adică voită de Dumnezeu, dar nu și o distrugere a ceea ce este. Cu toate acestea, schimbările sunt atât de enorme, încât omul se confruntă cu o expresie divină a voinței care trebuie să-l zguduie în cele mai profunde profunzimi, cu condiția să nu fie doar cu mintea lumească și să privească procesul doar din punct de vedere material. Dacă vocea lui Dumnezeu Însuși nu-i vorbește în astfel de evenimente, atunci cele mai puternice fenomene naturale sunt fără rost pentru sufletul său, atunci spiritualul din el este încă foarte departe în regres și cu greu mai există o altă posibilitate de dezvoltare spirituală superioară pentru astfel de oameni care nu sunt conștienți de măreția și omnipotența lui Dumnezeu în astfel de dezastre naturale...

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Obiecția oamenilor că cuvântul lui Dumnezeu este desăvârșit ....

B.D. 1857 from 22. martie 1941, taken from Book No. 28

Este o presupunere extrem de eronată să considerați că Cuvântul scris al lui Dumnezeu este finalizat și să respingeți toate revelațiile divine ca fiind opera forțelor malefice. Există forțe bune și forțe rele care încearcă să-și exercite influența asupra omului. Toate forțele bune duc la îndeplinirea voinței divine, forțele rele acționează împotriva voinței divine. Forțele ignorante nu vor dori sau nu vor putea niciodată să transmită gânduri bune, deoarece, în starea lor de întuneric, ele se află încă sub controlul adversarului lui Dumnezeu și, prin urmare, sunt mai accesibile influenței acestuia decât influenței ființelor de lumină. De îndată ce și-au dat seama, însă, ele se abandonează ființelor de lumină și se subordonează voinței divine, își recunosc lipsa de cunoaștere și acum transmit doar ceea ce au primit prin intermediul ființelor de lumină. Acest lucru trebuie mai întâi clarificat pentru a respinge presupunerea eronată că forțele de dincolo se exprimă în mod arbitrar acolo unde astfel de revelații sunt oferite umanității. Domnul a învățat pe Pământ și a făcut accesibil oamenilor Cuvântul Său. A fost voința Sa ca acest Cuvânt să fie scris pentru a fi păstrat pentru posteritate. Prin acest Cuvânt, El a anunțat oamenilor lucrarea spiritului Său. El le-a dat, ca să spunem așa, asigurarea că El va rămâne cu ei în Cuvânt pentru totdeauna ..... "Vă voi trimite pe Mângâietorul, Duhul adevărului ...." Cu toate acestea, nu există niciun cuvânt al Domnului din care să se poată deduce că cuvântul Său trebuie considerat ca fiind finalizat .... El trebuia să rămână neschimbat și, prin urmare, niciun cuvânt nu trebuia să fie adăugat sau înlăturat din Evanghelia pe care Domnul a adus-o omenirii, care ar fi putut schimba sensul cuvântului divin .... Dar înțelepciunea umană a căutat să schimbe și să îmbunătățească .... În dorința de a face Cuvântul lui Dumnezeu mai ușor de înțeles pentru omenire, sensul lui a fost adesea denaturat sau voalat, ceea ce a dus la faptul că nici măcar lucrarea duhovnicească anunțată de El nu mai este înțeleasă corect și, prin urmare, nu mai este recunoscută. Omenirea a pierdut complet cunoștința faptului că Dumnezeu vorbește și vrea să vorbească oamenilor din nou și din nou, că a auzi Cuvântul lui Dumnezeu prin contact direct este într-adevăr ceea ce ar trebui să se străduiască omul pe Pământ. În schimb, oamenii se feresc de exprimarea voinței divine în această formă. Dumnezeu se apropie de ei cu Cuvântul Său, dar ei nu-l mai recunosc .... Cuvântul lui Dumnezeu nu mai este viu în oameni, ei citesc cuvântul mort, dar nu-i înțeleg sensul. S-a instalat o secetă stearpă, izvorul este pe cale să sece. Și Dumnezeu lasă să izvorască din nou un izvor de apă vie din stânci, în mijlocul tuturor inospitalităților .... El lasă să curgă izvoare de apă vie din coapsele celor care, tânjind după delicioasa băutură răcoritoare, își deschid inima și urechile și primesc cuvântul Său divin. Și aceasta împlinește Sfânta Scriptură .... Cuvintele Domnului din timpul umblării Sale pământești ar fi invalide dacă Dumnezeu nu s-ar mai descoperi și nu ar fi cu oamenii în Cuvânt. Omul nu are nici o justificare pentru a considera lucrarea Sa încheiată; dacă face acest lucru, nu face decât să-și dovedească ignoranța față de Cuvântul scris și lipsa de înțelegere a acestuia. Căci atunci ar vrea să invalideze numeroasele referiri la lucrarea spiritului divin, adică el însuși nu ar înțelege sensul Cuvântului divin. În consecință, el face parte dintre cei care ei înșiși greșesc și vor să transmită oamenilor eroarea lor, în timp ce ei nu recunosc adevărul pur și, prin urmare, îl ascund de semenii lor. Dragostea lui Dumnezeu este nelimitată și nu se epuizează niciodată .... Această iubire se va exprima întotdeauna și pentru totdeauna, adică va dori să dăruiască, iar celor care ei înșiși au dragoste și doresc iubirea divină li se va permite întotdeauna să primească. Dumnezeu este iubire, Dumnezeu este Cuvântul .... Cine dorește și primește iubirea lui Dumnezeu primește Cuvântul Său și va avea voie să-l primească pentru totdeauna ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Sentimentul de dreptate .... Condamnarea semenilor tăi ....

B.D. 1869 from 30. martie 1941, taken from Book No. 28

Ființa umană trebuie să aibă un simț inerent al dreptății, altfel ar fi incapabilă să judece un comportament aparent lipsit de iubire. Oricine se simte atât de înălțat încât nu va tolera nici o contradicție pentru că se crede infailibil nu va gândi niciodată corect, pentru că nu le acordă oamenilor același drept ca și lui însuși. Trebuie să se facă o diferență substanțială între oameni. Cel care se supune pe sine și acțiunile sale unei critici stricte se va strădui întotdeauna să îi judece pe ceilalți oameni în mod corect. Dar cel care caută toate defectele doar la semenii săi și se crede pe sine însuși lipsit de defecte, privește fiecare acțiune dintr-un punct de vedere superior și, prin urmare, judecata sa este greșită. Orice om poate greși, orice ființă umană poate face greșeli .... Dar el trebuie să se cunoască pe sine însuși, atunci poate lupta împotriva defectelor sale și astfel se poate înnobila .... Dar cel care nu recunoaște un defect în el însuși nu se străduiește să atingă perfecțiunea. Dacă acționează cu răutate, el nu este conștient de aceasta, nu își dă seama de ea și este incapabil să își judece corect acțiunile. Îi lipsește simțul dreptății, va considera întotdeauna că propriile acțiuni sunt inviolabile, dar va încerca să-și înjosească semenii pentru cea mai mică greșeală. Omului trebuie să îi fie clar că nu are dreptul să acuze o altă ființă umană, atâta timp cât el însuși nu se află la un nivel moral ridicat. El ar trebui să se gândească întotdeauna la propriile neajunsuri atunci când le reproșează pe cele ale semenilor săi. Dar cel care are un simț al dreptății nu va fi atât de rapid în a-și judeca semenii, pentru că va încerca să se pună pe sine în aceeași poziție și apoi va avea înțelegere pentru slăbiciunile și defectele celuilalt. Pentru a putea face acest lucru, însă, el trebuie să fie și sincer, să vadă lucrurile așa cum sunt .... nu trebuie să aibă o părere prea înaltă despre sine și o părere prea joasă despre semenii săi, pentru că atunci își va măsura propriile greșeli cu un alt etalon decât greșelile celuilalt, ceea ce exclude orice gândire și judecată dreaptă. Este incomparabil de valoros să fii strict cu tine însuți, atunci ființa umană rămâne fidelă sieși și nu-și va nedreptăți semenii din cauza iubirii de sine, condamnându-le pe nedrept comportamentul și simțindu-se superioară lor. Și astfel, omul ar trebui să se privească mai întâi pe sine și comportamentul său înainte de a-și critica semenii și de a se erija în judecătorul lor .....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Nemurirea sufletului ....

B.D. 1874a from 4. aprilie 1941, taken from Book No. 28

Doctrina nemuririi sufletului este inacceptabilă pentru mulți oameni, deoarece ei aplică standardul la lucrurile pământești perisabile. Nu există nimic pe Pământ care să dureze, totul este doar temporar, după părerea acestor oameni, așa că ei cred că nu pot face nicio excepție de la această lege a naturii. Corpul pământesc se descompune într-adevăr în același mod, adică aparent se dizolvă și dispare; dar omul nu consideră că această aparentă dispariție este doar mijlocul pentru o nouă formare. Cu un pic de gândire, va trebui să recunoască faptul că tot ceea ce este pământesc servește unui anumit scop și va observa că până și cele mai puțin vizibile creații au o anumită legătură între ele și, prin urmare, nu sunt lipsite de scop. Dacă o astfel de operă de creație dispare acum, numeroase alte creații iau din nou în ele rămășițele celei dintâi și, astfel, aceasta le servește și continuă să trăiască în noile creații. Trebuie doar să se gândească serios la o transformare exterioară, apoi trebuie să recunoască și faptul că viața interioară nu poate să piară. Și trebuie să considere cel puțin această viață interioară omului ca atare .... el trebuie să înțeleagă că sufletul ființei umane, viața emoțională, nu se poate încheia în mod voit .... că această viață emoțională este sensul real al întregii întrupări. Forma exterioară nu este de nici un folos dacă miezul interior nu este recunoscut de către umanitate.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Nemurirea sufletului ....

B.D. 1874b from 4. aprilie 1941, taken from Book No. 28

Construcția unei ființe umane necesită întotdeauna aceleași componente, trup, suflet și spirit. Trupul .... învelișul exterior .... îndeplinește funcțiile pe care sufletul le stabilește. Așadar, trupul este doar organul prin care se realizează voința sufletului. Odată cu momentul morții, sufletul nu mai are nevoie de un organ pe care îl slujește ca pe Pământ .... astfel în activitatea vizibilă de creație .... pentru că își schimbă locuința și trece în regiuni în care nu mai este nevoie să se facă nimic vizibil în exterior. Trupul a devenit desuet, care era doar mijlocul pentru cariera pământească în care sufletul trebuia să se transforme în purtător al spiritului divin. Spiritul, cea de-a treia componentă a ființei vii, doarme cu siguranță în fiecare om, dar intră în acțiune doar atunci când voința sufletului îi acordă mai multă atenție decât trupului, deci atunci când sufletul nu ia în serios cerințele pământești la fel de mult ca pe cele pe care i le impune spiritul, ceea ce înseamnă întotdeauna o subordonare a nevoilor pământești. Pentru că trupul, sufletul și spiritul aparțin cu siguranță unul altuia, dar pot urmări obiective separate. Sufletul își poate îndrepta voința mai mult spre cerințele trupului, dar poate și să le ignore și să facă voința sa utilă doar spiritului din el însuși, și tocmai această direcție a voinței determină viața sa în lumea de dincolo, adică starea în care sufletul locuiește după viața pământească, care îi poate aduce fericire sau suferință. Prin urmare, viața pământească, funcția trupului, este doar o etapă temporară în care se află sufletul. Sufletul este împins la orice activitate pe Pământ, dar el nu trebuie nicidecum considerat ca stins dacă trupul nu-și mai poate îndeplini funcția .... Sufletul a părăsit cu siguranță trupul, pentru că acum își are reședința în regiuni unde nu mai are nevoie de un înveliș exterior. Dar a considera că sufletul s-a sfârșit la fel ar fi o viziune complet greșită asupra naturii sale .... Căci sufletul este ceva ce nu poate pieri. El poate, într-adevăr, prin moartea trupească a ființei umane, să nu mai determine corpul pentru funcțiile sale, poate, de asemenea, prin lipsă de maturitate, adică dacă a acordat prea puțină atenție spiritului în sine, să cadă într-o stare de inactivitate; dar niciodată nu poate "să nu mai fie" ..... Pentru că este ceva spiritual, care este veșnic, în timp ce trupul este format din substanță pământească, din materie, și de aceea este supus unei schimbări constante, dar în cele din urmă se dizolvă în componentele sale originale de îndată ce sufletul a părăsit trupul ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Un nou mod de viață după catastrofă ....

B.D. 1885 from 11. aprilie 1941, taken from Book No. 28

Oamenilor li se pare imposibil ca o catastrofă naturală să aibă un asemenea efect încât oamenii să fie nevoiți să ducă un mod de viață complet nou. Și totuși, ei sunt pe punctul de a face acest lucru. Această schimbare de viață va fi nespus de dificilă pentru mulți oameni, căci orice activitate pământească pe care o vor desfășura va fi legată de obstacole de tot felul și va fi nevoie de o dragoste și o răbdare imense pentru a o putea duce la îndeplinire. Și totuși, fiecare va trebui să-și dubleze activitatea pământească, căci se va cere mult de la cei care ({aparent}?) își croiesc drum din haosul de neconceput prin munca mâinilor lor. Acești oameni cunosc dragostea, sunt dispuși să ajute și acum caută ocazia potrivită pentru a-și folosi pe deplin forțele în slujba Celui care trimite toată suferința asupra oamenilor, dar care poate, de asemenea, să le ia suferința dacă vrea. Și, prin urmare, Dumnezeu va fi alături de acești oameni cu ajutorul Său, dacă povara pare de nesuportat pentru ei. Cu toate acestea, doar o mică parte a omenirii va fi pe deplin credincioasă și va recunoaște vocea divină. Omul pe deplin credincios vede în evenimentul natural doar confirmarea scripturilor date de Sus. De îndată ce marea catastrofă naturală își prefigurează semnele, el este de două ori mai dornic să se formeze conform voinței lui Dumnezeu și să se roage .... Căci vocea interioară îi spune când a sosit timpul. El se vede confruntat cu mari sarcini, însă ființa umană trebuie să fi terminat cu tot ceea ce încă îi mai încânta inima, atunci catastrofa naturală nu-i va provoca daune semnificative, căci scopul ei este ca ființa umană să învețe să se despartă de bunurile pământești .... Cine renunță de bunăvoie la acestea din urmă va primi din nou de la Dumnezeu ceea ce are nevoie pentru viața sa ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Declinul vegetației .... Furtuni - Vreme rea ....

B.D. 1888 from 14. aprilie 1941, taken from Book No. 28

Nu este deloc o coincidență faptul că vegetația de pe suprafața Pământului a devenit una diferită, în măsura în care aceasta se referă la întinderi de pământ unde voința și activitatea umană au fost determinante pentru acestea. Acest lucru este valabil mai ales în cazul pădurilor sau al plantațiilor de arbori care au căzut victime ale voinței omului de a le distruge, ceea ce nu este fără influență asupra climei, precum și asupra compoziției solului. Astfel de defrișări reprezintă pentru prima dată un mare pericol pentru oameni atunci când au loc prematur, adică înainte ca spiritualul din creațiile vegetale să se fi maturizat pentru renașterea formei următoare. Căci acest spiritual care a fost eliberat prematur nu părăsește locul șederii sale întrerupte fără să se fi considerat inofensiv în consecință, hărțuind esența mediului înconjurător și exprimându-se deseori în mod nedorit într-o stare nelegată, care nu-i este negată nici de Dumnezeu. Astfel, oamenii din astfel de zone vor avea de suferit din cauza furtunilor și a devastărilor extraordinare, ceea ce va afecta foarte mult creșterea întregii lumi a plantelor. Dar acolo unde vegetația este rară, se fac simțite și alte perturbări. Condițiile de apă lasă mult de dorit, adică suprafața Pământului devine nisipoasă în lipsa unui aport constant de apă. Astfel, astfel de întinderi de pământ pot deveni sterpe și pustii și, deși oamenii cred că nu au nicio influență, ei sunt totuși autorii reali ai sterilității unor întinderi întregi de pământ și ai secetei excesive. În prezent, pericolul constă în faptul că acest lucru nu este recunoscut și că oamenii lasă fără ezitare ca tot mai multe suprafețe de teren să cadă victime dorinței lor de profit, deoarece aceasta este de obicei cauza pustiirii unor suprafețe întregi. Dacă omul distruge creații de dragul unui avantaj pământesc, aceasta este o concesie a voinței față de puterea malefică. De dragul banilor și al valorii monetare, el intervine în planul divin al creației, care a dat fiecărui lucru destinul său și nu în ultimul rând întregii lumi vegetale de pe suprafața Pământului. Totuși, o astfel de intervenție trebuie să aibă și efecte corespunzătoare, deși aceste efecte nu sunt atât de ușor de recunoscut, ci necesită o anumită perioadă de timp. Furtunile și vijeliile se vor dezlănțui, lipsa apei va îngreuna culturile de plante, ceea ce va duce la o diminuare a vegetației și, în același timp, la o restrângere a posibilităților spirituale de dezvoltare a ființei, care vrea să se instaleze în lumea vegetală în funcție de gradul ei de maturitate și este astfel împiedicată să o facă, ceea ce va avea ca efect furtuni și vijelii mereu noi ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Ardere .... Proces accelerat de dizolvare ....

B.D. 1899 from 28. aprilie 1941, taken from Book No. 28

Totul merge spre răscumpărare pentru că trebuie să urmeze cursul unei dezvoltări superioare. Dacă spiritualul se separă acum de materie, atunci el a depășit-o pe aceasta din urmă; dar spiritualul nu este întotdeauna atât de complet de matur încât să nu mai aibă nevoie de o formă pământească (transformare), și atunci se instalează din nou într-o nouă formă, care este tot materie. Dar atunci când sufletul, substanța spirituală din ființa umană, părăsește trupul, transformarea pământească încetează, adică sufletul scapă de ultima formă de pe Pământ pentru a intra într-o nouă împărăție, care este complet diferită de Pământ, neîngrădită de orice materie. Corpul, ultima formă pământească, este acum expus din nou disoluției, adică substanțele spirituale, din care este format și corpul pământesc, trebuie, întrucât sunt ființe aflate încă în stadiul inițial de dezvoltare, să treacă și ele prin procesul de dezvoltare superioară și, în acest scop, să se alăture din nou lucrărilor divine de creație, al căror scop este tocmai dezvoltarea superioară a spiritualului. Or, acest lucru se poate întâmpla în mai multe moduri, însă trebuie să i se dea întotdeauna posibilitatea unei activități de slujire, astfel că aceste substanțe trebuie să se alăture unei astfel de opere de creație în care trebuie să îndeplinească o anumită sarcină pentru a sluji prin îndeplinirea acestei sarcini, căci ființa nu se poate maturiza decât prin slujire. Dacă i se ia posibilitatea de a sluji, atunci cursul dezvoltării superioare este întrerupt, ceea ce înseamnă o stare extrem de chinuitoare pentru ființă. Timpul de suferință al ființei spirituale poate fi aparent scurtat, dar ființa spirituală nu este recunoscătoare ființei umane care intervine în cursul său de dezvoltare și o împiedică să slujească. De îndată ce corpul uman este împiedicat să se descompună în mod natural, încercând să accelereze procesul de dezintegrare prin ardere sau prin mijloace chimice, această substanță spirituală ia o cale mult mai chinuitoare și trebuie să o urmeze și ea, deoarece acest proces încalcă ordinea divină, scopul pe care Dumnezeu l-a dat fiecărei lucrări a creației. Acesta este un mod arbitrar de a acționa din partea ființelor umane, care nu este în conformitate cu voința divină. Corpul uman trebuie predat pământului, așa cum este destinul său .... "Din pământ ai fost luat, în pământ te vei întoarce", dacă Dumnezeu Însuși nu stabilește încheierea unei vieți umane altfel prin intervenția Sa, într-un alt mod decât prin moartea fizică naturală a ființei umane. Dacă sufletul s-a golit de trup, atunci sarcina trupului .... adică a spiritualului din care este format trupul .... a fost îndeplinită în raport cu sufletul. Dar până când corpul nu s-a dizolvat complet, el mai are încă posibilități de a acționa în mod slujitor, chiar dacă acest lucru pare puțin inteligibil pentru ființa umană, în timp ce nici cea mai mică activitate de slujire a rămășiței nu îi revine unui proces accelerat de dizolvare. Presupunerea că trupul ființei umane se alătură sufletului printr-un proces de purificare realizat în acest fel este, prin urmare, extrem de eronată. Substanța spirituală a formei exterioare are cu siguranță același destin, acela de a se uni într-o zi cu nenumărate substanțe sufletești pentru a parcurge din nou ultimul curs de dezvoltare pe Pământ ca suflet uman. Totuși, acest lucru nu se va întâmpla niciodată, așa cum cred în mod eronat oamenii, deoarece pentru dezvoltarea tuturor ființelor este stabilit un anumit timp, pe care ființa umană nu-l poate scurta la discreția sa printr-o procedură exterioară .... dacă nu folosește pe deplin singura posibilitate de dezvoltare spirituală superioară pe Pământ, adică dacă dobândește un grad de maturitate prin modul său de viață, prin atitudinea corectă față de Dumnezeu, prin credință și prin activitate activă de iubire, care poate scurta și ea viața pământească a învelișului fizic, totuși trebuie lăsată întotdeauna în seama voinței lui Dumnezeu, sarcina de slujire pe care i-o atribuie în continuare ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Cuvinte de mângâiere.

B.D. 1923 from 18. mai 1941, taken from Book No. 28

Ascultați cuvinte de mângâiere: Rămâneți curajoși și puternici în durere, nu vă clătinați în credință, refugiați-vă în rugăciune și nu vă gândiți că sunteți abandonați, chiar dacă o lume amenință să se prăbușească peste voi. Credința mută munții din loc, iar ceea ce pare imposibil devine posibil prin credință fermă, iar dacă Mă chemi cu încredere în ajutor, rugăciunea ta nu va rămâne neauzită. Fiecărui om îi este prescrisă calea vieții, deci trebuie să o urmeze și el, pentru că de ea depinde maturizarea sufletului său. De asemenea, el ar urma cu plăcere și cu bucurie această cale dacă ar ști de necesitatea ei și de chinurile de dincolo dacă ar fi scutit de calea de pe Pământ. Prin urmare, nu vă gândiți niciodată la suferința pământească, pentru că aceasta va trece. Gândiți-vă la timpul infinit de lung din eternitate, care ar fi mult mai dureros fără suferințele pe care o persoană trebuie să le îndure pe Pământ. Așadar, nu vă lăsați deprimați de suferință și tristețe, ci întăriți-vă astfel credința în Mine, care vă iubesc și care, de aceea, trebuie să intervină adesea în mod dureros în viața voastră pentru a vă salva pentru eternitate. Nu uitați niciodată că Eu sunt Tatăl vostru, prietenul vostru, fratele vostru și protectorul vostru. Și prezentați-Mi toate nevoile voastre, de bună voie și fără împotrivire, predați-vă călăuzirii Mele și veți fi cu adevărat călăuziți corect. Doar nu vă lăsați chinuiți de îndoieli, opuneți-le o credință profundă și speranță, căci Cuvântul Meu este adevărul și dacă vă promit ajutorul Meu nu trebuie să vă temeți.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Scopul prezicerilor despre catastrofa care va veni ....

B.D. 1929 from 23. mai 1941, taken from Book No. 28

O legătură pur-spirituală este singura modalitate de a ridica vălul pe care Dumnezeu l-a întins peste tot ceea ce se află în viitor. Destinul viitor al ființei umane ar trebui să rămână ascuns ființei umane, pentru ca aceasta să se poată modela conform voinței divine fără a fi influențată, și nu ar fi aproape deloc necesar să i se anunțe un eveniment viitor atâta timp cât atingerea maturității sufletului său este importantă pentru ea. Dar dacă se acordă prea puțină atenție acestui din urmă aspect, ființa umană va risca să nu-și trăiască viața cu folos, iar acum trebuie să fie cumva avertizată sau conștientizată de acest pericol. Ea trebuie să fie conștientizată de posibilitatea unui sfârșit rapid și astfel să i se trezească simțul responsabilității. Și, în același timp, trebuie pusă la îndoială permanența a tot ceea ce o înconjoară sau îi umple strădania și gândirea; astfel, trebuie să i se prezinte posibilitatea unei dezintegrări bruște a celor pământești, pentru ca ea să recunoască drumul greșit pe care merge. Și astfel, Dumnezeu îi lasă pe oameni să dobândească o perspectivă asupra evenimentelor viitoare .... El le oferă cunoașterea a ceea ce a decis în înțelepciunea Sa, de dragul salvării acestor oameni care sunt inactivi în sufletele lor. El îi lasă pe oameni să primească informații prin intermediul unei conexiuni pur-spirituale, deoarece nu este posibil altfel, pentru a nu îngrădi libertatea de voință a ființei umane. Rezultatele unei conexiuni pur-spirituale pot fi crezute, dar și respinse ca fiind nedemne de încredere, în timp ce orice alt anunț, dacă Dumnezeu Însuși l-ar transmite oamenilor într-un mod evident, ar provoca oroare și mai degrabă i-ar face pe oameni incapabili de un mod de viață schimbat. Evenimentele viitoare trebuie să fie anunțate oamenilor într-un mod care să îi lase liberi să creadă sau nu. Oamenii ar trebui să fie avertizați, dar nu obligați să-și schimbe modul de viață. Ei ar trebui doar să ia în considerare posibilitatea unui eveniment extraordinar și să se adapteze în consecință. Prin urmare, oamenii treziți sau aleși de Dumnezeu trebuie să primească informațiile despre astfel de evenimente viitoare prin intermediul unei conexiuni spirituale pure și să le transmită semenilor lor. Aceștia sunt acum complet liberi să o creadă și să se pregătească în consecință, sau să o respingă. Dar Dumnezeu nu lasă niciodată un eveniment extraordinar să vină asupra umanității fără să o fi avertizat în prealabil. Cu cât oamenii sunt mai necredincioși și cu cât ignoră mai mult sarcina lor pământească reală, cu atât mai puternic se va împlini anunțul lui Dumnezeu. Necesitatea unei intervenții divine este atât de evident recognoscibilă în prezent, dar dezvoltarea superioară a sufletului este complet ignorată, iar ființa umană trăiește doar în funcție de sarcina sa pământească, de plăcerile pământești și de confortul fizic. În consecință, ea va respinge și astfel de anunțuri spirituale și, în ciuda înștiințărilor și avertismentelor, va fi complet nepregătită dacă anunțurile se vor adeveri, deoarece ele corespund adevărului și au fost transmise anterior omenirii la instrucțiunile lui Dumnezeu. Și, prin urmare, prezicerea se va împlini în vremurile viitoare, un eveniment natural puternic va scutura omenirea din viața ei leneșă și fără credință, din somnul spiritual și din pericolul de nedescris al sufletului ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Instinctele din etapele preliminare determină caracterul ....

B.D. 1933a from 25. mai 1941, taken from Book No. 28

Faza actuală a existenței ființei umane este aproximativ aceeași cu starea de spiritualitate în orice formă exterioară și, într-adevăr, ființa va trebui să lupte întotdeauna cu rezistențele care sunt încă mai puternic prezente în ea, astfel încât, prin urmare, ființa umană trebuie să lupte în existența pământească împotriva instinctelor rele din ea însăși. Acestea sunt acum extraordinar de puternic dezvoltate, cu atât mai mult cu cât ființa a avut ocazia să se desprindă de ele într-un stadiu preliminar. Aceste instincte din stadiile preliminare își lasă acum amprenta și asupra ființei, adică ființa umană trebuie acum să lupte deosebit de puternic împotriva unor astfel de instincte, în timp ce ființa umană care și-a îndeplinit de bunăvoie sarcina înainte, se bucură de un mod de viață mai ușor și care, în consecință, se află deja într-o anumită stare de maturitate. Voința de a servi face ca ființa să fie în mod corespunzător liberă, chiar dacă este încă închisă într-un înveliș. Iar această ființă, acum nerezistentă, va anima o formă care, de asemenea, poartă deja în exterior semnul voinței ființei. Forma exterioară va fi, prin urmare, întotdeauna de așa natură încât din ea se poate deja concluziona gradul de maturitate al sufletului. În întruparea ca ființă umană se vor uni întotdeauna astfel de substanțe sufletești care au aceeași natură; dar și lupta pe Pământ va fi în consecință, deoarece multe substanțe sufletești se unesc și influențează ființa exact în același mod ca și în forma anterioară. Cu cât ființa învață mai repede să-și depășească defectele, cu atât mai puțin se va împotrivi și astfel poate fi deja răbdătoare, binevoitoare și dornică în etapele preliminare .... Dacă, totuși, are un instinct în sine, va trebui să sufere de același lucru ca și o ființă umană, iar acest lucru îi determină caracterul.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Ereditate .... Atașament .... Părinți ....

B.D. 1933b from 29. mai 1941, taken from Book No. 28

Parcursul pământesc al omului corespunde dispoziției sale, adică sufletul său este afectat de greșeli și defecte de care ar trebui să se elibereze prin viața sa pământească. Aceste defecte și slăbiciuni nu sunt aceleași la fiecare ființă umană, și anume pentru că fiecare substanță sufletească a trăit anterior într-o altă formă exterioară în care anumite particularități, bune sau rele, au fost dezvoltate într-o măsură mai mare sau mai mică. În consecință, oamenii vor fi, de asemenea, destul de diferiți în natura lor și, prin urmare, vor avea nevoie și de mijloace diferite de educație pentru a promova ceea ce este bun în ei și pentru a depăși ceea ce poate fi numit deficitar sau rău. Acum ar fi complet greșit să presupunem că toate sufletele au aceeași formă în momentul întrupării lor pe Pământ. Dimpotrivă, există atât de multe diferențe, iar omul atribuie această diferență a ființelor "eredității". În aparență, în exterior, se poate părea ca și cum copiii ar fi trebuit să accepte o anumită povară pentru parcursul lor pământesc, și anume particularități ale naturii lor care pot fi atât benefice, cât și perturbatoare pentru dezvoltarea spirituală, dar pentru care nu ar putea fi considerați responsabili, deoarece, conform raționamentului lor, "ereditatea" are un cuvânt de spus fără să aibă vreo vină, prin urmare este nevoie de o forță corespunzător mai mare pentru a lupta și a depăși aceste defecte înnăscute. Omul trebuie să lupte împotriva tuturor defectelor sale și să lucreze asupra lui însuși pentru a ajunge la maturitatea sufletului. Iar dacă în el predomină instinctele particulare, el trebuie să fie conștient de faptul că nu dispoziția părintească este cea care determină firea ființei umane, ci faptul că ființa umană a permis ca tocmai acele slăbiciuni și defecte din nenumăratele întrupări de dinaintea stadiului de ființă umană să devină firea sa, în care ființa se simțea bine și nu făcea nimic pentru a se elibera de aceste defecte și lipsuri. Și acum, pe Pământ, are cu siguranță voința de a face acest lucru, dar are o anumită slăbiciune. Și își simte neajunsurile ca pe un drept bun, deoarece consideră că acestea au apărut fără vina sa. Și totuși, a fost voința sa liberă să se alăture acelor oameni, pentru timpul umblării sale pământești, care sunt asemănători în natura lor. Tocmai această aceeași natură a avut atracție pentru sufletul care caută să se întrupeze și, în consecință, se vorbește în general de moștenire, deși părinții trupești nu au nici o cotă-parte din natura sufletelor pe care trebuie să le îngrijească în timpul cât sunt pe Pământ. Și de aceea, fiecare suflet trebuie să abordeze el însuși munca de dezvoltare superioară. Aceasta nu îi poate fi luată niciodată de către un semen, nici măcar de către părinții trupești. În același mod, părinții sunt fără vină pentru atașamentul copiiilor lor, chiar dacă se pare că aceștia suferă de pe urma moștenirii părinților lor. Fiecare ființă poartă răspunderea pentru ea însăși, cu excepția faptului că ființa umană ca atare ar trebui sfătuită să lucreze asupra ei însăși atâta timp cât este încă încredințată grijii părinților săi trupești. Căci fiecare ființă umană trebuie să lucreze asupra sufletului său însuși, altfel nu se poate elibera de fosta sa vină de păcat ....

Amin

(Această parte a proclamației a fost scrisă de o mână străină, nota. Ed.)

Traducere realizată de Ion Chincea

Sinuciderea .... Soarta în lumea de dincolo ....

B.D. 1951 from 13. iunie 1941, taken from Book No. 28

Calea trupului trebuie să fie parcursă, adică fiecare ființă trebuie să trăiască și prin întruparea ca ființă umană. Ea nu poate scurta sau întrerupe parcursul pământesc în prealabil prin voința sa. Cu toate acestea, în stadiul de liber arbitru, ca ființă umană, își poate folosi liberul arbitru și, prin urmare, își poate încheia viața pământească ca ființă umană, în mod autonom, fără a fi împiedicată să facă acest lucru. Dar consecințele unei astfel de intervenții în voința divină sunt îngrozitoare. O astfel de persoană este încă imatură, adică îi lipsește cunoașterea, altfel nu ar face acest pas, ceea ce o privează de un mare har .... pentru a putea lucra la ființa sa și mai departe, până când Dumnezeu Însuși îi va pune capăt vieții. Cu toate acestea, conștientizarea faptei sale nefericite îi vine în lumea de dincolo, iar remușcările sale sunt de nedescris. Dacă viața se termină prin voia lui Dumnezeu, deși ființa umană este încă tânără și nu este matură pentru veșnicie, atunci Dumnezeu recunoaște necesitatea acestui lucru, iar sfârșitul vieții pământești este un act de har, fie pentru a evita un pericol pentru suflet, fie pentru a oferi acestui suflet o oportunitate în lumea de dincolo care îi sporește starea de maturitate într-un timp scurt. Dar încetarea forțată a vieții este un mare pas înapoi din punct de vedere spiritual, deoarece ființa este brusc neputincioasă să lucreze asupra ei însăși și dependentă de harul ființelor de lumină sau al oamenilor, adică, dacă aceștia nu o ajută, va rămâne pentru totdeauna la același nivel de imperfecțiune. Mai întâi, sufletul trebuie să ajungă la această cunoaștere în lumea de dincolo, ceea ce declanșează o stare de remușcare de nedescris. Dacă sufletul este acum dispus, el folosește orice ocazie pentru a fi activ în slujire, dar lupta sa este de nedescris. El trebuie, ca să spunem așa, să continue să suporte în lumea de dincolo suferința pământească de care a vrut să scape; ceea ce a aruncat se agață de el neschimbat și îl chinuie de nedescris. Cu toate acestea, Dumnezeu nu este lipsit de milă față de un astfel de suflet care a ignorat voința Sa, cu condiția ca sufletul să nu fie complet împietrit. După o perioadă de timp care pare infinit de lungă pentru suflet, acesta va fi confruntat și cu sarcini în lumea de dincolo, a căror îndeplinire îi va ușura situația. Iar acum trebuie să lase voința sa să devină din nou activă. Dacă este dispus să ajute sufletele suferinde de dincolo, va recunoaște în curând o îmbunătățire notabilă a situației sale. Dar acest lucru se poate întâmpla uneori numai după timpul stabilit de Dumnezeu pentru viața sa pământească efectivă, astfel încât el să nu fi scurtat în mod arbitrar acest parcurs pământesc și să trebuiască să rămână în starea sa de suferință, care i s-a părut insuportabilă pe Pământ, în lumea de dincolo până când Dumnezeu se va îndura de suflet. Prin urmare, intervenția sa în voința divină a fost complet inutilă, l-a privat de harul maturizării pe Pământ, dar nu a pus capăt în niciun caz chinurilor existenței pământești și, prin urmare, aceste suflete sunt de compătimit, pentru că durează mult timp înainte de a fi răscumpărate, iar conștientizarea faptului că a renunțat la harul lui Dumnezeu este atât de chinuitoare pentru suflet, încât acesta rămâne într-o stare jalnică în lumea de dincolo. Astfel de suflete au nevoie în mod special de rugăciunea oamenilor. Numai dragostea oamenilor de pe Pământ le poate ușura chinul și le poate da puterea de a-și îmbunătăți soarta prin voința lor, prin faptul că sufletul este dispus să slujească în lumea de dincolo și astfel i se permite să-și schimbe locuința fără lumină după un timp aparent nesfârșit, ceea ce este de înțeles că este partea sa (destinul?) până când dragostea și harul lui Dumnezeu îl răscumpără din ea ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Lucrarea demonică. Necesitatea intervenției divine

B.D. 1960 from 19. iunie 1941, taken from Book No. 28

Încă puțin timp și vă veți aminti cuvintele Mele pe care le-am rostit pe Pământ, că lumea va fi un haos în toate privințele. În curând veți recunoaște la ce conduce lipsa de iubire a oamenilor unii față de alții. Dacă mai aveți încă o scânteie de iubire în voi, veți recunoaște puterea adversarului care incită și împinge totul unul împotriva celuilalt. Lucrarea lui este demonică și, prin urmare, și oamenii acționează demonic în lipsa lor de iubire. Și astfel Eu intervin pentru a restabili ordinea printr-o dezordine aparentă, astfel încât omenirea să fie lămurită de adevăratul său scop.

În cazul în care oamenii distrug totul în rătăcirea lor, este absolut necesară o lucrare de distrugere de sus, astfel încât nedreptatea să iasă la iveală în mod clar și omenirea să o recunoască ca atare. Și va fi un mare necaz, iar în acest necaz se vor înălța rugămințile oamenilor către Tatăl din ceruri, și acesta este scopul intervenției Mele, ca oamenii să Mă caute, să își amintească din nou de Mine și să se refugieze la Mine. Pentru că acest lucru nu mai poate fi realizat în alt mod, doar cel mai amar necaz îi va lăsa să-și urmeze calea spre Mine, și doar cel mai amar necaz mai poate schimba omenirea.

Dar Duhul Meu va fi cu toți cei care Îmi sunt credincioși. Ei Mă vor recunoaște în tot ceea ce se întâmplă și vor aștepta cu credință ajutorul Meu. Și vor vorbi în locul Meu și vor încerca să le prezinte semenilor eroarea vieții lor și să-i îndrepte spre Mine. Și atunci Îmi voi aminti și de inimile lor, în funcție de atitudinea lor față de Mine.

Voi trimite mângâiere și ajutor acolo unde doar un gând credincios urcă la Mine. Îmi voi îndrepta dragostea spre toți cei care își recunosc greșelile și care acum Mă cheamă în rugăciune. Pentru că Eu iubesc creaturile Mele și nu vreau decât să le salvez de cel mai mare pericol, un pericol care este mult mai mare decât suferințele pământești care se vor abate asupra lor. Și îi voi umple cu Duhul Meu pe toți cei care sunt gata să Mă slujească, astfel încât să poată să-și îndeplinească sarcina lor și să nu se clatine în credința lor atunci când va veni timpul necazului.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea