New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 1520 - 1623

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Conținut

1538 - Desfășurarea evenimentelor catastrofei

1542 - Cuvintele Tatălui. Întoarcerea la casa părintească.

1565 - Vocea conștiinței....

1567 - Mărturisiți-l pe Isus Hristos în fața lumii. Protecția divină

1571 - Răscumpărarea de sine.... Dragoste.... Renunțarea la voință....

1585 - Har. Viziune spirituală. Stare de fericire

1589 - Plecarea prematură involuntară.... Lumea de dincolo....

1590 - Contemplarea interioară.... Ore de petrecere a timpului liber - introspecție....

1602 - Stări de spirit.... Depresii.... Dovadă de dragoste....

1610 - "Deveniți asemenea copiilor...." Credința copiilor....

1611a - Voința liberă este indispensabilă pentru mântuire.... (Propria răscumpărare)....

1611b - Mijloace de har.... Rugăciune și bunăvoință....

1618 - Sufletul.... Scânteia spirituală din om....

Desfășurarea evenimentelor catastrofei

B.D. 1538 from 25. iulie 1940, taken from Book No. 25

Învățătorii din lumea de dincolo se străduiesc întotdeauna în același mod pentru tine și încearcă să te facă ușor receptiv, dar inima ta nu este întotdeauna dispusă să primească și atunci apar astfel de obstacole care fac dificilă primirea. Trebuie acordată o atenție nemijlocită darurilor cerului și trebuie evitate toate gândurile pământești, atunci gândurile prietenilor din lumea cealaltă vor găsi o intrare ușoară. Iubirea divină îți trimite mesageri care te vor întări în voința ta de a primi. Ei îți aduc o comunicare care descrie într-un mod ușor de înțeles desfășurarea evenimentelor catastrofei, care vor decide asupra morții și vieții individului.

Foarte puțini oameni acordă atenție semnelor perioadei următoare. Ei sunt probabil uimiți de schimbările sau neregulile care se fac simțite în natură, dar trec peste ele cu superficialitate. Ei nu văd în aceasta o expresie a voinței divine, ci doar o simplă coincidență. Și astfel, ei nu vor acorda atenție fenomenelor nici măcar inițial, atâta timp cât evenimentul natural este în desfășurare. La început, atenția oamenilor va fi atrasă de vârtejurile unui furtuni care se apropie. Acest lucru va veni atât de brusc încât oamenii și animalele vor intra în cea mai mare primejdie, pentru că abia vor fi capabili să opună rezistență furtunii violente, iar acesta va fi începutul.

La intervale scurte de timp se vor simți cutremure violente, iar cerul se va întuneca, se va auzi un răget tunător, iar acest lucru va fi atât de îngrozitor încât va izbucni panica printre oameni și animale, care vor încerca să se salveze fugind. Dar întunericul îi împiedică, iar necazul devine din ce în ce mai mare, răgetul devine din ce în ce mai puternic, Pământul se cutremură din ce în ce mai violent, Pământul se deschide și mase uriașe de apă se răsfrâng din interiorul lui. Și oriunde ochiul poate vedea. Apă și întuneric și un haos de nedescris printre oameni, care recunosc situația lor îngrozitoare și sunt în cea mai mare primejdie.

Zilele de dinainte vor fi atât de radiante încât o anumită nepăsare i-a cuprins pe oameni, iar răsturnarea va veni atât de brusc încât nimeni nu va putea lua măsuri de precauție pământești, dar și acestea vor fi complet inutile, deoarece nici o putere pământească nu poate rezista acestor elemente. Numai omul credincios simte omnipotența divină și se încredințează Creatorului său și, chiar dacă inima lui se teme și tremură când vede activitatea elementelor, el așteaptă cu răbdare până când îi vine ajutorul, pentru că își trimite gândurile la El.

Cine a înțeles sensul și scopul vieții știe că acum a venit ceasul deciziei pentru fiecare ființă umană. Și el va încerca să aducă ajutor spiritual acolo unde este posibil, el îi va mângâia pe cei nefericiți și îi va îndruma spre Dumnezeu; el va ajuta aprinzând o luminiță în întunericul cel mai adânc. Pentru că Dumnezeu le va da ocazia să lucreze pentru El, celor care L-au recunoscut și se oferă Lui pentru a-L sluji, lor le va fi atribuit un câmp bogat de activitate, iar sămânța va cădea pe un pământ bun, căci Dumnezeu îi cruță pe cei care Îl prețuiesc sau care își găsesc calea spre El în cea mai mare nevoie.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Cuvintele Tatălui. Întoarcerea la casa părintească.

B.D. 1542 from 28. iulie 1940, taken from Book No. 25

Deveniți ca niște copii, ca să puteți intra în Împărăția Mea. Predați-vă cu încredere Tatălui vostru din ceruri și lăsați-L pe El să aibă grijă de voi, iar dragostea Lui vă va ușura drumul pământesc. De aceea, vă sfătuiesc pe toți să vă amintiți de Mine pe toate căile voastre, căci numai atunci când Mă chemați pe Mine vă pot ajuta astfel încât să-Mi recunoașteți ajutorul și numai atunci vă pot îndepărta grijile. Este o cale lungă pe care a trebuit să o parcurgeți și care se va încheia acum prin viața pământească. Dacă vreți să fiți complet uniți cu Mine la capătul drumului, atunci trebuie să tânjiți dinainte după prezența Mea, trebuie să tânjiți după Tatăl ca niște copii, trebuie să doriți apropierea Mea din toată inima și trebuie să fie dorința voastră cea mai adâncă să comunicați cu Mine în duh și în adevăr. Nu trebuie să credeți niciodată că sunt de neatins pentru unul dintre copiii Mei pământești, trebuie să fiți întotdeauna și pretutindeni asigurați de grija Mea iubitoare cu o încredere solidă ca piatra și, prin urmare, trebuie să veniți la Mine cu orice cerere, astfel încât să vă pot dărui dragostea Mea părintească, să vă protejez și să am grijă de voi ca de niște copilași. Pentru că voi sunteți cu adevărat copiii Mei, pentru care tânjesc; tânjesc după întoarcerea voastră în casa Tatălui, nu voi lăsa să cadă nimic din ceea ce este de la Mine și poartă în el duhul Meu. Trăiesc și sufăr alături de voi și tânjesc după eliberarea voastră. Și dacă acum Îmi oferiți inima voastră, Îmi dați dreptul de a dezlega cătușele de pe voi, pentru că Îmi oferiți voința voastră, iar acest lucru înseamnă eliberarea de sub puterea celui care a fost vinovat de apostazia voastră de la Mine. Iar momentul eliberării de puterea lui este momentul unificării cu Mine, căci Eu atrag la inima Mea orice ființă care, de bună voie, se desprinde de această putere, care tânjește după Mine și Mă recunoaște ca Dumnezeu și Tată al ei, astfel încât să rămână aproape de Mine pentru totdeauna. Un murmur străbate întreaga lume, Iubirea Mea caută să îndrepte toate ființele spre ea însăși, îi recunoaște pe copiii pământești binevoitori și îi atrage la ea. Pentru că Eu îi instruiesc pe mesagerii Mei să transmită putere celor care sunt de bunăvoință, iar acest flux de putere îi însuflețește; el eliberează ființele legate de pământ, ca să spunem așa, și le face capabile să audă vocea subtilă care este expresia iubirii Mele pentru ei și care sună acolo unde inima vrea să audă vocea și să se lase astfel pătrunsă de iubirea Mea. Mă gândesc în mod constant la ai Mei, nu voi lăsa acest flux să sece atâta timp cât ei îl vor dori și nu voi înșela niciodată încrederea credincioasă a copiilor Mei de pe Pământ lăsându-i fără ajutor dacă au nevoie de el și Mă cheamă în ajutor. Și oricine dorește iubirea Mea o va simți în inima lui, căci Eu voi fi cu el și voi lucra în el și prin el. Căci acesta este darul Meu, că îi umplu de putere pe cei care se întorc la Mine pe deplin și complet, astfel încât să simtă deja fericirea unirii cu Mine în viața pământească și să se străduiască doar să își împlinească dorința cea mai arzătoare de a fi uniți cu Mine pentru eternitate.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Vocea conștiinței ....

B.D. 1565 from 13. august 1940, taken from Book No. 25

Nu ai un semn mai sigur despre ceea ce este corect decât vocea conștiinței, vocea inimii, care te îndrumă cu adevărat spre bine. Adesea, această voce vă ghidează spre ceea ce este plăcut lui Dumnezeu. Și dacă odată nu știi cu adevărat ce trebuie să faci, să gândești sau să vorbești, poți doar să-L chemi pe Dumnezeu în toată intimitatea și El îți va face cunoscut că orice îndoială, orice indecizie va dispărea și vei fi clar și conștient de acțiunile tale. Orice gând greșit declanșează în tine un disconfort, iar orice gând corect te va face fericit, deoarece toate spiritele bune din jurul tău se străduiesc întotdeauna să-ți transmită mental ceea ce ar trebui sau nu ar trebui să faci, iar dacă accepți de bunăvoie aceste transmisii, ele vor declanșa în tine și un sentiment de mulțumire interioară, în timp ce, dimpotrivă, vor trezi în tine un sentiment de disconfort pentru a te face conștient de vocea interioară. Îndemnul prietenilor duhovnicești de a face o faptă bună este adesea motivul pentru care această faptă este acum și realizată, căci doar ființa umană este prea slabă de voință dacă nu este stimulată să facă binele. Și dacă își ascultă doar vocea interioară, va fi ghidată corect. Realizarea a ceea ce este corect îi va veni, de asemenea, dacă vrea să acționeze corect. Pentru că voința sa, care este îndreptată spre Dumnezeu, respinge cu perseverență ceea ce este greșit, deoarece această voință atrage forțele bune cunoscătoare și acestea îl instruiesc acum în mod veridic. Este adevărat că forțele adverse sunt la fel de nerăbdătoare să-și exercite influența, dar ele reușesc doar atunci când ființa umană este lipsită de voință sau indiferentă, astfel că se supune oricărei influențe spirituale, fără să se intereseze deloc dacă forțele bune sau rele îi dau instrucțiuni. Acolo forțele rele au un joc ușor, deși după aceea vocea conștiinței sună cu reproșuri și îl privează pe om de mulțumirea interioară. Dacă se mai ține cont de acest lucru, este posibil ca forțele spirituale bune să poată avea atunci o influență mai mare, dar astfel de reproșuri tăcute din inimă pot duce cu ușurință la încercarea ființei umane de a le îneca, încât să nu le mai acorde atenție și astfel să-și amorțească conștiința și să nu mai asculte vocea subtilă din interiorul său. Iar acest lucru este extrem de dezavantajos pentru suflet. Pentru că omului îi este greu să facă fapte bune, deoarece are prea puțină putere pentru a face acest lucru, dar cum nu este stimulat să se împotrivească de glasul conștiinței, nu recurge nici la Dumnezeu, care este singurul care îl poate face voinic și îi poate trimite putere spirituală pentru a-l ajuta. Dar dacă ființa umană cultivă vocea conștiinței în interiorul ei, dacă se conformează la tot ceea ce îi spune vocea să facă sau să nu facă și, în cele din urmă, ascultă această voce după fiecare întrebare adresată divinității eterne, cu greu va lua altă cale decât cea care duce la cunoaștere .....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Mărturisiți-l pe Isus Hristos în fața lumii. Protecția divină

B.D. 1567 from 14. august 1940, taken from Book No. 25

Oricine îl mărturisește pe Iisus Hristos, are viața în mâinile lui Dumnezeu, și dacă lumea și puterea ei îi declară de asemenea cea mai amară luptă. Căci emană deja o putere din simpla rostire a numelui divin. Iubirea Mântuitorului îi binecuvântează pe toți cei care se fac ai Lui, adică cred în El, Îl iubesc și păzesc poruncile Lui. Doar câțiva oameni lasă ca viața lui Iisus să le servească drept ghid pentru viața lor. Cine se străduiește totuși să-L urmeze pe Domnul în toate, acela va fi în curând în cunoaștere și nu va mai dori să renunțe la Mântuitorul și Răscumpărătorul divin, pentru că iubirea Lui se exprimă atât de pătrunzător și lasă ca dorința în om după Tatăl ceresc să crească în mod constant.

Este ca o ploaie de neoprit care adapă solul uscat cu Cuvântul Său indispensabil, care este călăuzit de sus către oamenii de pe Pământ și care îi împinge constant pe oameni să-L recunoască pe Cel pe Care lumea vrea să-L nege. Iar omul care simte în mod vizibil puterea de la Dumnezeu, ar trebui să susțină acest Cuvânt, ar trebui să vorbească deschis și liber despre tot ceea ce Domnul Însuși a învățat pe Pământ. Omul ar trebui să facă totul pentru a face mai întâi ca inima umană să fie receptivă la adevărul care este transmis mental omului de sus. Domnul Însuși spune: "Oricine Mă va mărturisi pe Mine înaintea oamenilor, îl voi mărturisi și Eu înaintea Tatălui Meu. Și astfel Hristos a făcut de datoria omului să se susțină Numele Său, pentru ca apoi să primească și el asistență divină dacă dorește ajutorul Tatălui din Ceruri.

Cine susține numele divin va fi implicat în lupta împotriva Lui, iar oamenii vor încerca să îndepărteze orice amintire a activității Sale pe pământ. Oamenii vor fi amenințați cu pedepse aspre, menite să submineze credința în Iisus Hristos ca Răscumpărător al lumii, iar ființa umană va trebui să lupte mult pentru a rezista tuturor șoaptelor forțelor malefice. Și numai o persoană va fi puternică și liberă cea care, pentru a fi capabilă să se ridice în picioare pentru Iisus Hristos, își prezintă adversitatea și îngrijorarea Domnului în rugăciune credincioasă și apelează la El pentru protecție și putere. Pentru că Domnul le acordă acest lucru tuturor luptătorilor Săi, dacă îl mărturisesc ca Domn și Mântuitor divin în fața oamenilor.

Puterea divină va oferi dovezi vizibile că este mai puternică decât puterea pământească, ea va veghea asupra fiecărui copil pământean, indiferent de forma în care Îl mărturisește pe Domnul și Mântuitorul. Și, prin urmare, omul nu trebuie să se îngrijoreze că puterea pământească l-ar putea acționa în justiție în detrimentul cuiva care este un adept al creștinismului adevărat. Dar Iisus Hristos nu poate fi niciodată eradicat din lumea urii și a lipsei de dragoste, chiar dacă lupta este dusă în mod evident.

Cine își iubește viața pământească, inima lui va bate speriată și el va respecta poruncile puterii lumești, trădându-L astfel pe Domnul și Mântuitorul său de dragul succesului pământesc. Dar cine nu se teme de moarte, acela va mărturisi deschis numele Celui care a răscumpărat lumea din păcat. Și el va trebui să ispășească aceasta prin puterea pământească. Dar Tatăl din ceruri Își ține mâinile protectoare asupra copilului pământesc, iar acum adversarul va părea ca și cum puteri supraomenești ar lupta împotriva lui, iar el este inconfundabil de liniștit în ciuda amenințărilor și va recunoaște puterea Cuvântului divin și grija plină de dragoste a Tatălui din ceruri, Care îi protejează pe ai Săi dacă doar Îl mărturisesc înaintea lumii.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Răscumpărarea de sine .... Dragoste .... Renunțarea la voință ....

B.D. 1571 from 17. august 1940, taken from Book No. 25

Nu poate exista răscumpărare pentru o ființă care nu se supune voinței divine. Este adevărat că și la ea continuă să vină indicații, a căror ascultare o poate conduce pe calea cea bună, dacă nu se opune în mod deschis. Nu există o altă posibilitate de autorecompensare decât prin renunțarea la propria voință, întrucât aceasta a dus la apostazia de la Dumnezeu. Atâta timp cât ființa rezistă, atâta timp cât se crede mai puternică, adică atâta timp cât mai vrea să se exprime în mod opus, eliberarea de formă este imposibilă.

Nu există altă cale spre Dumnezeu decât aceea de a te transforma într-o ființă de lumină prin slujirea în iubire ..... Iar slujirea în iubire este o supunere conștientă față de Cel care este iubirea veșnică în sine. Ființa umană care servește va face întotdeauna ceva care este o binecuvântare pentru semenii săi. Ea va încerca să atenueze greutățile, va ajuta la suportarea suferinței, se va strădui să îmbunătățească soarta semenilor săi și va fi mereu pregătită pentru ei. Și toate acestea presupun iubire și, în consecință, ea va săvârși aceste fapte cu Dumnezeu, căci toate acțiunile de iubire trebuie să o unească cu iubirea eternă, întrucât Dumnezeu Însuși este prezent în orice faptă de iubire. Și acolo unde este Dumnezeu, nici o altă putere nu are spațiu și putere .... Așadar, ființa umană este răscumpărată din această situație dacă este conectată cu Dumnezeu .... Iar a fi unit cu Dumnezeu înseamnă și a face tot ceea ce Dumnezeu îi prescrie să facă. Înseamnă să renunțe complet la propria voință și să lase să prevaleze doar voința lui Dumnezeu .... Mai mult, înseamnă să fie complet absorbită de voința divină, să realizeze tot ceea ce contribuie la răscumpărarea de sine .... să se îngrijească de trupul și sufletul aproapelui și să-L slujească pe Dumnezeu în cea mai profundă iubire și smerenie. Adesea nu va fi ușor pentru ființă să slujească acolo unde ar prefera să domnească, însă dragostea pentru Dumnezeu este forța motrice a fiecărei slujiri, iar această dragoste îi dă putere .... Căci dacă ființa umană este înflăcărată de iubire pentru Dumnezeu, iubirea divină va cuprinde și ea copilul pământean și acesta va simți această iubire în dorința crescută pentru El .... Și slujește cu atât mai bucuros cu cât se unește mai intim cu Dumnezeu prin iubire ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Har. Viziune spirituală. Stare de fericire

B.D. 1585 from 27. august 1940, taken from Book No. 25

Este ca o revelație atunci când o persoană permite harului divin să aibă efect asupra sa, când acordă atenție afluxului de spirit divin în inima sa și toate greutățile pământești cad de pe ea. Sufletul se eliberează din robia trupului și acceptă darurile spirituale de sus. Privește în împărăția spirituală, trăiește într-o altă lume, iar ceea ce primește sunt bunuri spirituale vii, pe deplin adevărate. Este hrana sa și, prin urmare, este indispensabilă pentru bunăstarea sa spirituală. Și astfel rămâne cel mai glorios lucru de pe pământ să trăiești în acest har, iar dacă ființa umană tânjește după el, va fi depășit capcanele vieții pământești, pentru că nu va mai renunța niciodată la acest dar prețios pentru plăcerile pământești. Nu va mai dori niciodată să se abțină de la ea după ce va arunca o privire în împărăția luminii. Calea pământească de dinainte a fost lipsită de lumină în ciuda bucuriilor pământești, căci acestea nu i-au adus niciodată împlinirea completă a dorinței sale. Dar acum toate suferințele au devenit suportabile pentru el, pentru că dragostea Tatălui din ceruri l-a compensat de o mie de ori și i-a oferit lucruri mult mai glorioase decât i-ar putea oferi vreodată pământul. Și totuși, foarte puțini oameni se străduiesc să obțină acest dar atât de prețios. Sufletele lor trebuie să fi ajuns la un grad de maturitate care să le permită să simtă în mod conștient gloria, căci un suflet încă foarte pământesc nu are capacitatea de a simți gloria spirituală. Împărăția spirituală i-ar putea fi, evident, accesibilă, dar ar percepe prea puțin din ea, deoarece învelișurile dense care încă înconjoară sufletul îi refuză o înțelegere a împărăției spirituale. E Astfel, pot trăi această stare de fericire doar acei oameni care și-au dizolvat deja carapacea, care au devenit capabili, prin cele mai fine senzații, să recunoască și ceea ce ochii trupești nu pot vedea. Această capacitate se poate dezvolta până la cea mai clară viziune, poate fi posibil ca sufletul să vadă doar spiritualul prin tot ceea ce este material, și astfel nimic nu va mai fi un secret pentru el, va vedea cele mai ascunse lucruri, iar ființa umană care și-a modelat sufletul astfel încât ochiul său spiritual să poată vedea totul și să transmită acest lucru ființei umane va sta în viață cu o inimă cunoscătoare. Nu veți înțelege ce har reprezintă pentru ființa umană o astfel de imersiune conștientă în împărăția spirituală decât atunci când veți fi intrat voi înșivă în această împărăție, dezbrăcați de orice carapace, radianți și strălucitori de iubire sinceră pentru Creatorul vostru, Care v-a pregătit cele mai glorioase lucruri și vrea să le dăruiască tuturor copiilor Săi.

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Plecarea prematură involuntară .... Lumea de dincolo ....

B.D. 1589 from 31. august 1940, taken from Book No. 25

Soarta nemeritată a celor care, împotriva voinței lor, trebuie să se sacrifice pentru comportamentul nedrept al unor popoare dușmănoase nu va rămâne neavenită, deoarece trebuie să se aplice o pedeapsă dreaptă atunci când sufletele sunt private de timpul de grație acordat pentru întruparea lor pe Pământ din vina oamenilor și astfel nu se pot maturiza așa cum este posibil cu o durată lungă de viață. Este o scurtare nemeritată a vieții pământești, care le aduce, desigur, eliberarea de formă, dar le permite să intre în lumea de dincolo într-o stare imatură. Sufletul nu poate fi considerat decât în funcție de starea sa de maturitate, el trebuie să intre în sferele care corespund gradului său de maturitate. Dar este de la sine înțeles că o astfel de încheiere a vieții umane trebuie să își găsească ispășirea într-o anumită situație dificilă, deoarece nimic nu poate rămâne neispășit care este greșit în fața lui Dumnezeu. Căci nimeni nu are dreptul să dispună de viața unui semen. Pe de altă parte, însă, sufletului uman trebuie să i se ofere posibilitatea de a continua în lumea de dincolo răscumpărarea de sine întreruptă pe Pământ. De aceea, mai ales celor care au plecat prematur din viață li se atribuie un câmp bogat de muncă în lumea de dincolo, astfel încât voința lor trebuie doar să fie bună pentru a le ridica starea sufletească în conformitate cu viața pământească. Dacă evoluția sufletului este întreruptă din cauza unei greșeli exterioare, ființei din lumea de dincolo i se deschid cele mai de neconceput posibilități pentru a ajunge totuși la starea de maturitate, cu condiția ca voința să fie activă în mod corespunzător și ca ființa să tânjească după Dumnezeu. Cu toate acestea, mai ales în cazul unei persoane plecate prematur, pericolul este foarte mare ca sufletul să nu se poată despărți de sfera pământească, deoarece a părăsit-o înainte de a-și putea învinge înclinația spre materie, spre toate plăcerile pământești. Și există un mare pericol ca ea să nu se folosească de oportunitățile din lumea de dincolo, pentru că este încă prea legată de Pământ, dar trebuie să renunțe la voința sa, așa cum a făcut-o în viața pământească, pentru a putea urma calea dezvoltării superioare. Chiar și acum, voința sa nu poate fi dirijată cu forța în sus, sufletul este liber, ca și pe Pământ, să se întoarcă de bună voie în sus sau în jos, deși nenumărate ființe de lumină se străduiesc pentru un astfel de suflet. Dar viața pământească va aduce puține succese spirituale celor care sunt vinovați de moartea timpurie a unei persoane, deoarece această vină îngroașă acoperământul propriului lor suflet, iar eliberarea de un astfel de acoperământ este extrem de dificilă, astfel încât ființa umană va trebui să lupte nespus de mult dacă vrea să se elibereze de această mare vină, iar starea sa sufletească va fi foarte joasă atunci când va părăsi viața pământească, iar în lumea de dincolo va trebui să ispășească cu amărăciune vina sa ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Contemplarea interioară .... Ore de petrecere a timpului liber - introspecție ....

B.D. 1590 from 31. august 1940, taken from Book No. 25

Pentru a putea asculta vocea interioară este necesară o anumită contemplare, deoarece în mijlocul activității pământești ea nu se exprimă, adică nu este perceptibilă pentru ființa umană. Numai cel care se retrage în viața sa interioară o va putea auzi, pentru că ea sună doar în adâncul inimii. Prin urmare, pentru a ajunge la contactul cu spiritualul, este absolut necesar ca ființa umană să-și formeze viața interioară, și anume să încerce să o pună în armonie cu voința Celui care i-a dat viață.

O viață interioară conformă cu voința divină poate aduce un succes de neimaginat, deoarece aceasta garantează accesul la cunoașterea spirituală. Ea deschide pentru ființa umană poarta spre viața din afara Pământului. Omul nu poate pătrunde în aceste zone din exterior, dar dacă ia calea prin viața sa interioară, prin gândurile și sentimentele care sunt adânc înrădăcinate în inima sa, va merge pe drumul cel bun și va ajunge la țelul potrivit.

Ființa umană trebuie să converseze foarte des cu ea însăși și să se supună pe sine și acțiunile sale autocriticii și trebuie să dorească întotdeauna ce este mai bun, atunci se va modela conform voinței lui Dumnezeu. Totuși, cu cât lumea exterioară îl împiedică mai mult de la orele de contemplație interioară, cu atât îi va fi mai greu să intre în contact cu lumea spirituală, deoarece fiecare oră de contemplație este, ca să spunem așa, deja o unire cu ființe spirituale care acum încearcă să îi influențeze gândurile și care se pot exprima nestingherite celui care își ascultă vocea interioară în astfel de introspecții interioare.

Aceste ființe nu se pot face simțite decât prin cele mai fine vibrații spirituale, de aceea ele trebuie primite în cea mai profundă tăcere, altfel nu vor fi simțite și vor trece fără efect prin sufletul ființei umane. Cu cât veți reuși mai ușor să vă despărțiți de Pământ și să tânjiți după conexiunea spirituală, cu atât vocea va suna mai clar și mai audibil în voi, și de aceea trebuie să faceți totul pentru a vă feri de experiențele pământești care v-ar putea îndepărta de munca interioară a sufletului, de orele de reculegere contemplativă în care căutați spiritualul. Veți avea, fără îndoială, mai multe succese de arătat decât veți putea realiza vreodată pe Pământ .....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Stări de spirit .... Depresii .... Dovadă de dragoste ....

B.D. 1602 from 8. septembrie 1940, taken from Book No. 25

Oamenii nu sunt atenți la diferitele curente care se exprimă în diferite stări de spirit și, prin urmare, nu sunt informați despre faptul că aceste curente nu sunt nici ele coincidențe și că, prin urmare, și viața omului este un rezultat al stării de spirit, cauzată de atitudinea sa față de Dumnezeu sau față de puterea opusă. Tocmai persoana care suferă de astfel de stări este vizibil cuprinsă de iubirea lui Dumnezeu, pentru că Dumnezeu are grijă de persoana care este în pericol de a-L uita, influențând viața emoțională a persoanei, afectând bucuria de a trăi și permițând ca o descurajare generală să pună stăpânire pe ea. Și în multe cazuri acest lucru este extrem de benefic, pentru că numai în astfel de momente gândirea omului se îndreaptă spre Creatorul său; numai atunci când toate lucrurile pământești și-au pierdut valoarea, omul se gândește la scopul său real. De aceea, oamenii trebuie să aibă parte de zile de luptă interioară, zile în care să conștientizeze decăderea plăcerilor pământești. Nu întotdeauna greutățile și suferințele reale trebuie să fie motivul pentru aceasta, o stare de spirit posomorâtă poate apărea în ființa umană însăși, fără o cauză externă. Și aceasta este influența acelor ființe cărora le sunt încredințați oamenii și care se preocupă de mântuirea sufletului lor și veghează cu îngrijorare asupra fiecărei mișcări a inimii umane. Există pericolul ca ființa umană să-și folosească toate forțele pentru cerințele pe care i le impune viața pământească; atunci acestea vor interveni inhibând puternic pofta de acțiune, bucuria vieții pământești și atunci ființa umană va cădea într-o stare depresivă. Și este bine dacă ființa umană se lasă influențată de ea .... dacă astfel de momente îi aduc ore de contemplare interioară, atunci ele nu au venit în zadar. Dar nu toți oamenii ascultă de îndemnul interior .... Foarte mulți încearcă să își înăbușe emoțiile în creșterea plăcerii pământești și reușesc, deoarece voința lor este doar mai mult îndreptată spre viața pământească și trec nepăsători peste astfel de stări, urmărind doar să restabilească vechea stare de mulțumire interioară. O persoană nu ar trebui să se plângă dacă viața sa are zile care i se par dificile și insuportabile și care sunt cauzate doar de viața sa emoțională. Iubirea lui Dumnezeu este aproape de ei, iar astfel de ore sunt doar ajutoare ale prietenilor de dincolo care vor să împiedice ființa umană să se piardă în plăcerile pământești. Tot ceea ce, pe Pământ, dă impresia că ființa umană trebuie să trăiască în lipsuri în viața pământească, nu este decât o dovadă a harului iubirii divine, care nu poate decât să îndrume ființa umană pe calea cea bună, pe calea care duce la gloria veșnică și care va compensa pe deplin copilul pământesc pentru ceea ce a trebuit să se lipsească sau să renunțe pe Pământ. Căci bucuriile pământești trec, dar rămân gloriile veșnice, și numai acestea trebuie să fie dorite pe Pământ ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

"Deveniți asemenea copiilor ...." Credința copiilor ....

B.D. 1610 from 13. septembrie 1940, taken from Book No. 25

Ascultați deci cuvintele Domnului: "Deveniți asemenea copiilor ca să intrați în Împărăția Mea ....". Dacă nu aveți credința unui copil, cu greu veți ajunge în Împărăția lui Dumnezeu, pentru că trebuie să acceptați ca adevăr ceea ce de multe ori vi se pare de neînțeles, și astfel trebuie să fiți capabili să credeți ca niște copii. Pentru că Dumnezeu și slava Sa nu pot fi înțeleși, ci doar acceptați ca adevăr în cea mai deplină credință. Astfel, viața lui Iisus pe Pământ a fost și ea un șir nesfârșit de minuni care nu pot fi afirmate decât în cea mai profundă credință a inimii, altfel ar trebui să fie considerate imposibile și respinse. Dar credința de copil crede că tot ceea ce este proclamat de Dumnezeu este adevărat, credința de copil nu se îndoiește și nu meditează; și așa ar trebui să fie credința pentru a fi capabilă să-L reprezinte pe Dumnezeu și lucrarea Sa în fața întregii lumi. Căci la Dumnezeu nimic nu este imposibil .... se întâmplă ceea ce vrea El. Și dacă El cere credință profundă de la oameni, atunci vrea ca iubirea, omnipotența și înțelepciunea Sa să fie recunoscute necondiționat, ceea ce poate realiza totul ..... Credința profundă a copiilor nu se întreabă nici cum, nici de ce .... pentru ea nu există nimic imposibil, nici o limitare și nici o improbabilitate .... Și așa trebuie să fie credința voastră, pentru ca Dumnezeu Însuși să aibă plăcerea Sa în voi. Dar atunci ți se vor deschide porțile Cerului, căci de îndată ce crezi, poți intra în împărăția lui Dumnezeu, și de îndată ce crezi nu mai există bariere, căci credința inimii cheamă toate lucrurile spirituale și vei cunoaște .... Ceea ce înainte era doar credință pentru tine devine acum evident pentru tine, prin credință ai ajuns să cunoști, iar ceea ce recunoști a devenit pentru tine dovada că credința ta era corectă. Cunoașterea ei ți-a fost dată fără ca tu să meditezi și să ceri; credința ta ți-a împărtășit-o. Iar voi, ca niște copii, primiți acum toate darurile din mâna Tatălui cu mulțumire. Nu ezitați să o acceptați pentru că, în credința voastră profundă de copii, nu așteptați de la Dumnezeu decât cel mai profund adevăr și, astfel, nu puneți niciun obstacol în calea împărtășirilor, așa cum o credință prea slabă este un astfel de obstacol. Credința cea mai profundă și dragostea profundă pentru Dumnezeu vă vor câștiga slava veșnică, de aceea deveniți asemenea copiilor, pentru ca Împărăția lui Dumnezeu să fie aproape de voi ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Voința liberă este indispensabilă pentru mântuire .... (Propria răscumpărare) ....

B.D. 1611a from 14. septembrie 1940, taken from Book No. 25

În virtutea voinței libere, omul are în puterea sa de a se răscumpăra pe sine însuși, el este însă slab și neputincios fără folosirea mijloacelor harului, fără aportul de putere spirituală. Harul este tot ceea ce Dumnezeu dă ființei umane în iubirea Sa, dacă aceasta îl dorește .... A sta în harul lui Dumnezeu înseamnă a fi în permanență îngrijit de iubirea Sa, iar această iubire intervine oriunde ființa umană este în pericol. Dacă sufletul său este în pericol, iubirea divină îl va ajuta, cu condiția ca ființa umană să nu se opună ea însăși acestui ajutor. Cel mai eficient mijloc al harului este rugăciunea. Rugăciunea este mijlocul de a primi haruri nemăsurate, adică putere și ajutor mereu și mereu în toate nevoile și suferințele sufletului. Rugăciunea face ca ființele spirituale bune să se pună la dispoziția ființei umane, adică să dea puterea pe care o posedă din belșug celui care cere putere în rugăciune. Pentru că atunci voința liberă a ființei umane a fost activă pentru a cere putere de la Dumnezeu. Rugăciunea este, așadar, un mijloc de a primi har nemăsurat. Și un alt mijloc al harului este activitatea de iubire ..... Căci cu fiecare act de iubire dezinteresată față de aproapele, harul divin curge spre el sub forma iubirii divine, iar aceasta îl îndeamnă pe om la o iubire tot mai activă, și numai prin iubire se răscumpără, astfel că puterea din ființa umană devine cu atât mai puternică cu cât practică mai mult iubirea și primește astfel harul lui Dumnezeu, adică o putere sporită pentru răscumpărarea sa. Nici o putere sau har nu poate curge către o persoană care doar îndeplinește o formă oarecare, inima sa lăuntrică trebuie să-l îndemne să se roage și să iubească ..... Numai atunci i se poate împărtăși harul. Și grijile, bolile și necazurile sunt dovezi ale iubirii divine, pentru că ele sunt menite să aducă ființa umană în starea de a aplica mijloacele harului, astfel încât să implore ajutor în rugăciune și să devină activă în iubirea față de aproapele său. Astfel, Dumnezeu îi îndrumă pe oameni astfel încât aceștia să dorească să stea sub razele soarelui divin al harului, El le oferă, ca să spunem așa, mijloacele harului, astfel încât ei să le folosească. Cu toate acestea, persoana perfectă din punct de vedere spiritual are aceeași voință ca și Dumnezeu și, în calitate de executant al voinței, depune același efort pentru a influența ființele de pe Pământ astfel încât acestea să folosească mijloacele de har .... ea stimulează voința ființei umane să fie activă în mod iubitor și să apeleze la Dumnezeu pentru a primi puterea Lui .... numai atunci este folosit corect liberul arbitru, atunci ființa umană este capabilă să se răscumpere pe sine, pentru că face totul cu ajutorul lui Dumnezeu, se folosește de harul lui Dumnezeu și astfel trăiește în și cu Dumnezeu ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Mijloace de har .... Rugăciune și bunăvoință ....

B.D. 1611b from 14. septembrie 1940, taken from Book No. 25

Iar pacea interioară va fi semnul că Dumnezeu este în el. Dar cei cărora le lipsește harul divin, pentru că nu l-au dorit și nici nu l-au primit atunci când le-a fost oferit, găsesc calea de urcare atât de dificilă încât nu vor putea niciodată să o parcurgă, pentru că puterea lor este prea mică și nu cer putere de la Dumnezeu, deși le este la dispoziție. Ei nu folosesc niciunul dintre mijloacele harului, iar sufletul lor este slab și incapabil să se înalțe. Și totuși, Dumnezeu lasă să strălucească soarele harului și asupra lor, dându-le oamenilor Cuvântul Său și instruindu-i prin el să-și amintească de sufletul lor. El le oferă cunoașterea măsurii de har la care fiecare persoană are dreptul. El vrea ca ei să fie atenți și să nu treacă prin viața pământească fără să fie avertizați. Și astfel, harul divin ajunge și el inconștient la ființa umană și vrea doar să fie cuprins .... Și, din nou, este voința liberă a omului de a apuca mâna lui Dumnezeu și de a accepta harul divin care îi este oferit cu atâta dragoste și .... odată ce a fost făcut părtaș la acest har, să îl ceară din nou și din nou și astfel să primească puterea de a se răscumpăra în timpul vieții sale pământești. Astfel, voința sa este necesară doar pentru a putea realiza tot ceea ce este benefic pentru mântuirea sufletului său. Voința lui trebuie să-L caute pe Dumnezeu, voința lui trebuie să se supună Lui, iar voința lui trebuie să se îndrepte conștient spre El și să ceară putere de la Dumnezeu pentru a face acest lucru .... El stabilește apoi legătura cu Tatăl său din veșnicie, el vrea să meargă la Dumnezeu. Și această voință este salvarea lui .... Iar Dumnezeu vine în întâmpinarea lui întotdeauna și pretutindeni, nu cere de la ființa umană mai mult decât poate ea să îndeplinească, îi oferă toate mijloacele de ajutor care fac posibilă ascensiunea și nu cere ființei decât să nu se comporte cu respingere, ci să accepte cu recunoștință binecuvântările care îi garantează ascensiunea. Dar Dumnezeu nu forțează voința ființei umane și, prin urmare, harul lui Dumnezeu nu poate fi acordat fără voința ființei umane, altfel sufletul ar fi forțat să se înalțe, deci nu ar dori să se înalțe în deplină libertate de voință, ci ar parcurge în mod obligatoriu această cale de înălțare. Pentru că harul divin este putere de la Dumnezeu care cere să ne întoarcem din nou la Dumnezeu .... Prin urmare, această putere poate fi împărtășită ființei doar atunci când aceasta se adresează lui Dumnezeu prin voință liberă. Prin urmare, liberul arbitru este indispensabil dacă ființa vrea să se răscumpere din ultima ei întrupare pe Pământ ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea

Sufletul .... Scânteia spirituală din om ....

B.D. 1618 from 18. septembrie 1940, taken from Book No. 25

Sufletul omului este uniunea a nenumărate substanțe sufletești, care sunt puncte de colectare a puterii spirituale, adică receptacole ale spiritualului de la Dumnezeu. Fiecare dintre aceste nenumărate substanțe a fost în prealabil întrupată undeva, adică închisă de o formă exterioară în scopul dezvoltării superioare a spiritualului și a posibilității de a se uni mai târziu cu o astfel de substanță sufletească. Prin urmare, sufletul ființei umane a trecut prin fiecare lucrare a creației în substanțele sale individuale, sufletul s-a maturizat, ca să spunem așa, până la ultima întrupare pe Pământ. Sufletul capătă întotdeauna aceeași formă ca și învelișul exterior care îl înconjoară .... Și o imagine incredibil de atractivă și diversă s-ar prezenta observatorului spiritual dacă ar vrea să privească sufletul ființei umane în componența sa. Această lucrare a creației lui Dumnezeu, invizibilă pentru om, este de nedescris, atât în structura sa, cât și în finalitatea sa. Cu toate acestea, o descriere a compoziției sufletului nu ar face decât să deruteze mintea umană, deoarece ea nu poate înțelege nenumăratele minuni pe care corpul uman le conține în el însuși. Este întreaga operă a creației în miniatură, care este acum inteligibilă pentru oameni ca "suflet". Sufletul este partea cea mai intimă a ființei umane și cuprinde întreaga creație .... destinat să se transfigureze în viața pământească și {ca} să se bucure de deliciile Cerului în lauda lui Dumnezeu ..... Sufletul conține în el însuși spiritul divin. Spiritualitatea este într-adevăr și substanța primordială a sufletului în toate fazele sale de dezvoltare .... dar Dumnezeu Însuși plasează scânteia spirituală divină în sufletul care acum se întrupează în ființa umană.

El suflă suflarea Sa în ființa umană .... El pune în el divinul și pune sufletul în fața sarcinii de a se decide pentru divin sau uman în timpul ultimei sale existențe pe Pământ. Dacă sufletul .... ființa spirituală de la Dumnezeu, care odată s-a opus lui Dumnezeu .... este acum dispus să se unească cu spiritul divin, atunci începe transfigurarea a ceea ce era cândva îndepărtat de Dumnezeu și devine lumină în sufletul uman. Și atunci sufletul uman se unește cu spiritul divin atunci când depășește cu fermitate orice dorință umană, care aderă la trupul uman ca o ispită pentru a pune la încercare și a oțelii voința, când se împotrivește la tot ceea ce îi cere trupul ca atare și se supune de bunăvoie la ceea ce cere spiritul divin din el. Atunci sufletul renunță în cele din urmă la rezistența sa anterioară față de Dumnezeu. El se decide în favoarea lui Dumnezeu, nu se mai opune în mod conștient divinului și acceptă emanația iubirii, puterea, pentru a spori spiritualul din el însuși, pentru a realiza unificarea spiritualului din el însuși cu spiritualul din afara lui, și astfel se străduiește în mod conștient să se apropie de Dumnezeu .... Dacă, însă, dorința fizică este predominantă, scânteia spirituală divină doarme în cea mai adâncă îngrădire din ființa umană, nu poate radia lumină și sufletul rămâne în cel mai adânc întuneric. El își trăiește viața pământească fără nici cel mai mic succes, substanța spirituală din el este condamnată la lipsa de viață, progresul său pământesc nu este un curs de dezvoltare superioară, ci o perioadă de stagnare sau chiar de regres. Scânteia spirituală divină din ființa umană a fost lăsată neobservată și, prin urmare, nu s-a putut exprima. Forța iubirii divine nu a putut curge în ființă și astfel unificarea cu eternul Tată-Spirit nu poate avea loc niciodată. Iar sufletul ia cu el în veșnicie starea lipsită de lumină pe care a ales-o pe Pământ, pentru a-și aminti de timpul nefolosit pe Pământ în chinuri nesfârșite de remușcări, iar acum trebuie să ducă o luptă mult mai dificilă pentru a-și schimba starea într-una mai plină de lumină ....

Amin

Traducere realizată de Ion Chincea