Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 3276 - 3355

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

3276 - VRIJEME MILOSTI.... GOVORNIK – PREDVJESNIK GOSPODA

3277 - DA LI JE ISUS KRIST ISKUPIO SVE LJUDE, ILI DA LI SU SVI LJUDI ISKUPLJENI?....

3281 - „DOÐITE K MENI SVI…“

3283 - BOŽJA POMOĆ.... ISPRAVNA MOLITVA.... USLIŠENJE....

3284 - RAD ZA KRALJEVSTVO BOŽJE....

3285 - MOLITVA I DJELA LJUBAVI SU ORUŽJA PROTIV KUŠNJI

3288 - RIJEČ OŽIVLJENA DUHOM....

3291 - BOŽJI GLAS.... DJELOVANJE SOTONE.... VJERSKA BORBA....

3293 - GRIJEH.... VOLJA.... MOLITVA.... (1 Ivanova 3:4-9)

3297 - OTPUŠTANJE ILI ZADRŽAVANJE GRIJEHA.... ISUSOVI UČENICI....

3299 - VJERA U NASTAVAK ŽIVOTA DUŠE....

3301 - OPOMENA NA LJUBAV....

3307 - VELIČINA KRIVNJE SPRJEČAVA ULAZAK U ONOSTRANO.... PROGONSTVO....

3308 - UNUTARNJE POTICANJE JE BOŽJA INSTRUKCIJA.... PODREĐIVANJE VOLJE....

3309 - DUHOVNE I ZEMALJSKE VEZE.... STUPANJ ZRELOSTI....

3312 - ZAJEDNICA VJERNIKA... SNAGA VJERE...

3316 - RAZLIČITE SFERE U DUHOVNOM KRALJEVSTVU....

3321 - POSLJEDNJI SUD.... KAZNA ZA GRIJEH I ČIN MILOSTI....

3324 - SVJETLOSNE SFERE.... PONOVNI SUSRET.... BLAŽENSTVO....

3328 - USKLAĐENOST DUHOVNIH REZULTATA.... ISTINA....

3329 - OSOBNA ODGOVORNOST.... DOGMA

3332 - BOŽANSKA ISKRA.... LJUBAV.... PLAMEN....

3334 - UZROK TEŠKIH ŽIVOTNIH UVJETA

3339 - DUHOVNA SNAGA.... NEBESKI KRUH.... GLAD....

3352 - DIJETE-ŠTVO BOŽJE.... OGROMNA PATNJA NA ZEMLJI....

3354 - MENTALNI UTJECAJ OD STRANE SVJETLOSNIH BIĆA....

VRIJEME MILOSTI .... GOVORNIK – PREDVJESNIK GOSPODA

B.D. 3276 from 1. listopad 1944, taken from Book No. 43

Poslušajte poruku Božjeg duha .... Vrijeme milosti je zapocelo, i ako ste voljni težiti ka kraljevstvu Božjemu vi možete osjetiti njegov blagoslov. Svjetlosna bica ocigledno i neprestano rade na pružanju darova milosti iz duhovnog kraljevstva ljudskim bicima na Zemlji; svjetlosna bica su utjelovljena na Zemlji kako bi služila ljudima kao duhovne vode tijekom posljednjih dana; misli ljudi koji teže ka Bogu ce biti prosvjetljene i tim bliže istini; Božja ljubav ce sebe izraziti u vremenima zemaljske nevolje tako što ce donositi pomoc gdje god je zatražena .... Pobožni ljudi ce ostvariti izvanredne stvari i sila vjere ce postati ocigledna .... I stoga ce mnogi blagoslovi sebe ocitovati, buduci ce opozicija takoder koristiti sva sredstva da bi uzrokovala duhovnu ojadenost ljudima i Bog im želi vidljivo pomoci.

I tijekom ovog vremena milosti covjek ce se pojaviti ciji je duh odgore, cija je duša potpuno ujedinjena sa duhom unutar njega i koji prema tome govori što mu duh otkrije .... apsolutnu istinu u svoj jasnoci .... Bog Osobno ce govoriti kroz njega, on ce podsjetiti ljude da ustraju ili ih upozoriti da Ga ne odbace. I ovaj govornik je predvjesnik Gospoda. Kada se on pojavi dolazak Gospodnji je jako blizu. Ovaj ce covjek znacajno povecati stupanj milosti kako ce biti neizmjerno podržavajuci za vjernike i ponudit ce vjernicima mogucnost da (po)vjeruju .... jer on je oživljen sa snagom i moci i imati ce znacajan utjecaj na ljude koji ga slušaju. Njegove ce se rijeci zapaliti i proširiti poput požara zemljom gdje bude radio. On ce govoriti bez straha i oklijevanja, on ce obaviještavati ljude i skretati njihovu pažnju na dolazak Gospoda na oblacima i na Posljednji Sud. Ipak nece biti mnogo ljudi koji ce mu vjerovati buduci vecina ljudi više ne želi znati (za) Boga i duh, i time je njihovo razmišljanje potpuno protivno/suprotno. Ukratko, oni niti razumiju niti iskorištavaju izvanredan dar milosti, posljedicno kraj je neizbježan, jer ponor ce se otvoriti i proždrijeti sve što ne prepoznaje Boga i odbacuje Njegovu Rijec.

Bog je Koji zauvijek daje, i štogod On daje je nezasluženi dar milosti odreden da pomogne ljudima sazrijeti cak tijekom ovih patnickih vremena .... Bilo da daje žalost ili radost, to uvijek pomaže osobi podici njegovu dušu do Boga, to uvijek ukazuje na Njega, to je uvijek vabljenje i navodi ga na ispravan put .... to je uvijek milost .... A kada ovaj covjek pristigne kolicina milosti za ljude ce takoder porasti, buduci je on okružen i zraci svjetlom koje mu pritjece iz duhovnog kraljevstva .... On predaje/prenosi dalje znanje, njegova je rijec krajnja mudrost i snaga i može se lako prihvatiti, buduci je ponudena uvjerljivo i može biti shvacena od strane ljudi ako ga pažljivo slušaju. Božja ljubav olakšava ljudima vjerovati time što im šalje Njegove glasnike sa neobicnom snagom posredstvom koje/cega jedino oni mogu biti (spo)znani kao glasnici sa neba. Ali on ce biti napadan sa svih strana .... i jedino nekolicina razumije njegovu misiju i ostaju sa njime, jedino nekolicina crpe snagu iz njegovih rijeci; ali oni ce primiti snagu i milost u izobilju i biti sposobni oduprijeti se suprotstavljanjima svijeta, neprijateljstvima koja se sada dogadaju otvoreno ....

Posljednji ce dani biti izuzetno teški ali takoder izvanredno milosrdni, jer Bog ce Sebe otkriti gdjegod se srce u nevolji otvori da bi primilo Njegovu milost. I stoga ce zasigurno biti moguce biti pobjedonosan u konacnoj borbi na ovoj Zemlji .... (i) da duša može isplivati iz nje neozlijedena, da ona zadobije vjecni život ako prijevremeno odlazi sa Zemlje ili, ako ona produži na Zemlji do kraja, da ce biti fizicki uklonjena sa nje od strane Gospoda da bi zapocela novi život na Novoj Zemlji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DA LI JE ISUS KRIST ISKUPIO SVE LJUDE, ILI DA LI SU SVI LJUDI ISKUPLJENI? ....

B.D. 3277 from 2. listopad 1944, taken from Book No. 43

Ljudi čitaju Riječ (Sveto Pismo) ali ne razumiju njezino značenje, i stoga su zbog neistinitih tumačenja dana obmanjujuća učenja od strane onih koji Mi žele služiti, ako se oni iskreno ne sjedine sa Mnom i najprije pitaju za objašnjenje i, kada ga prime, prihvate ga bez otpora. Ljudi prostodušno prianjanju uz Moju Riječ da Sam Ja Mojim raspećem izbavio čovječanstvo od grijeha .... Ali oni ne razumiju suštinu Riječi, oni ne shvaćaju značenje čina Spasenja. Posljedično oni ne razumiju što ljudsko biće mora samo učiniti kako bi se pridružio stadu onih koji su od njihove krivnje grijeha bili izbavljeni Mojom krvlju.

Ja Sam umro za sva ljudska bića .... pod uvjetom da oni žele prihvatiti Moj čin Spasenja .... Ja nisam nametnuo nikakva ograničenja, ali ljudi postavljaju ograničenja kada ne priznaju Moj čin Spasenja. I ovi ljudi isključuju sebe iz kruga onih za koje Sam umro na Križu. Posljedično tome, jedino grijesi onih mogu biti oprošteni koji sebi dozvole biti spašeni kroz njihovu vjeru u Mene i Moju smrt na Križu, dok grijesi onih koji odbace Mene i Moj čin Spasenja nisu oprošteni, budući oni ne dozvoljavaju sebi biti pročišćenima Mojom krvlju, i budući oni ne žele pripadati onima za koje Sam Ja umro. Još jednom je ljudska volja odlučujuća, i Ja toleriram ovu slobodnu volju. Ako bi ljudska krivnja grijeha bila oproštena bez vjere u Mene i Moj čin Ljubavi, onda bi ljudsko biće bilo postavljeno u stanje slobode protiv njegove vlastite volje .... Ali ovo je u suprotnosti sa Mojim redom budući to protudjeluje na Moju pravdu kao i Moju Ljubav, budući čovjek neće iskoristiti ovo stanje da bi se povezao sa Mnom niti će ikada zažaliti njegov grijeh ....

Moja Riječ je Istina, i ni jedna neistina se nikada ne može pronaći u činjenici da Sam umro za sva ljudska bića, da Sam iskupio sve ljude od njihovih grijeha .... Ali njihova slobodna volja treba odlučiti da li oni žele biti iskupljeni, da li oni žele prihvatiti Moje djelo Ljubavi, budući Ja ne ograničavam volju .... Prema tome svo čovječanstvo je moglo biti slobodno od grijeha da je vjerovalo u Moj čin Spasenja, baš kao što jeste i ostati će u najdubljoj tami i predmetom njihovih grijeha ako Me odbace kao Iskupitelja čovječanstva. I iz ovog razloga većina čovječanstva sada živi u grijehu, ono je bez oproštenja budući više ne priznaje Mene, i stoga je Moj čin Spasenja postao neučinkovit za čovječanstvo.

Otud ‘opraštanje grijeha’ ne bi trebalo biti pogrešno shvaćeno, ono nije primjenjivo na one koji su potpuno razdvojeni od Mene; ne da ih Ja odgurujem, namjesto toga oni sebe udaljavaju od Mene, oni bježe od Mene, Koji im pristupam i neprestano tražim/zahtjevam njihove duše. Ja im osiguravam dar milosti koji ih oslobađa od njihova grijeha i njihove krivnje, ali ako oni ovo odbacuju on nema učinak na njih budući oni pripadaju onima koji se bore na strani Mojega protivnika (Sotone) i koji su i dalje kontrolirani od strane njega sve dok ne dopuste sebi biti spašenima od strane Mene .... I stoga je pogrešno opisati Moj čin Spasenja na način da sugerira da su svi ljudi uživaoci dobrobiti onog što bi njihova slobodna volja zasigurno mogla steći; ali što slobodna volja može također protratiti odbacujući to i time što je potpuno bez vjere. Jedino čovjek koji prihvati Moj dar milosti će također postati Slobodan od njegovih grijeha, budući Sam Ja ponio njegov grijeh za njega, Ja Sam patio zbog njega i prihvatio raspeće.

Premda Sam umro za svakoga, svatko Me ne prihvaća .... Ja Sam uzeo svačiju krivnju na Moja ramena, ali ne osjeća se svatko kriv i prema tome ne postavlja njegov teret na Mene. I stoga oni će također biti nesposobni pročistiti njihovu krivnju, budući je previše ogromna da bi to sami napravili, budući oni sada nadodaju krivnju odbacivanja Moje Ljubavi .... Ali kako se oni mogu nadati oproštenju njihovih grijeha? Kako mogu ljudi vjerovati da oni mogu postati slobodni od krivnje bez njihovog vlastitog doprinosa, bez njihove vlastite slobodne volje? ....

Žrtva Moje Ljubavi za vas, pročišćavanje od sveg grijeha kroz Moju krv je jedan nezamislivo značajan blagoslov za vas ljude. Ali vi morate također željeti primiti Moju Ljubav, vi ju ne bi trebali odbaciti, inače ona ne može ostvariti učinak u vama, inače Ja ne mogu iskupiti krivnju grijeha, inače će vaši grijesi ostati sa vama sve dok ne promjenite vaš um i priznate Me kao vašeg Božanskog Spasitelja, Koji je umro na Križu da bi vas iskupio.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

„DOÐITE K MENI SVI…“

B.D. 3281 from 6. listopad 1944, taken from Book No. 43

Svakoj duši je zacrtan put kojeg ona treba preci na Zemlji, da se oslobodi svoje forme, koja za nju znaci okov. Ovaj put ne treba biti sasvim trnovit, ako ga on prolazi pod Božjim vodstvom, ako covjek ne hoda na Zemlji sam, nego stalno za Pratioca ima vjecnu Ljubav, jer onda je cak i kameniti put lak za koracati; on ce takoreci lebdjeti iznad svih prepreka, on ce svaku neravninu preci bez napora, buduci Nebeski Otac pomaže svome zemaljskom djetetu, da ono neozlijedeno stigne do cilja. Sama duša, mora medutim takoder tome doprinijeti sa svoje strane, ona prije svoga utjelovljenja mora pristati da do kraja prede zacrtani put, ne smije ga prekinuti, odnosno prijevremeno dokoncati svoj život na Zemlji, nego ona mora uzeti na sebe sve što joj donosi zemaljski život. Ona ne smije nikada zaboraviti da je Božanska Ljubav svakom covjeku sudbinu tako ustanovila od vjecnosti, da mu kroz to bude ponudeno obilje prilika da postigne najvišu zrelost, i da je stoga svaki dogadaj nužan za to, cak i ako on covjeku izgleda iznimno bolan. Jer Bog zna o svakoj kretnji ljudske duše, i uzeo ju je u obzir u toku života pojedinca. A covjek ne može ništa u tome promijeniti, on se mora pokoriti svojoj sudbini, ali ima na raspolaganju molitvu, i ovom molitvom može od sebe odvratiti najteže, kada je ona s potpunom vjerom odaslana uvis, jer ce takva molitva pronaci ispunjenje. Jer, iako predodredeni dogadaj nece izostati, Bog medutim daje covjeku snagu da to uzme na sebe, i duša izvlaci za sebe korist iz svakog dogadaja, ona sazrijeva naviše, i ne živi zemaljski život uzalud. No, duša se ne treba bojati nadolazeceg, jer ako pripada Bogu, ona ne nosi sama, nego joj Bog pomaže nositi. Stoga ona doista ne osjeca težinu, ako ostaje povezana s Bogom kroz iskrenu (duboku, srdacnu, prisnu) molitvu, i nesebicnu Ljubav za bližnjega. Onda njoj služi na blagoslov što god se zbiva, buduci su Božja mudrost i Ljubav odredili sudbinu svakog covjeka. Božja mudrost i Ljubav štite zemaljsko dijete sve do kraja, ali ono se takoder treba svjesno podložiti Božanskoj Ljubavi i Božjoj mudrosti, i u svako vrijeme znati i vjerovati, da Bog može odvratiti (otkloniti) i da hoce odvratiti (otkloniti), ono što nije bezuvjetno nužno za postizanje zrelosti duše, i da ce On to takoder uciniti, ako Mu se covjek preda i moli za Njegovu milost. Jer, On je dobrostiv i milosrdan, On je kao Otac Svojoj djeci, i ne pušta nijednome patiti, ako Mu se ono pouzdano povjeri, i preporuci se Njegovoj milosti... Tako da Njegova Rijec bude ispunjena: „Dodite k Meni svi koji ste umorni i optereceni, i Ja cu vas odmoriti (okrijepiti)...“

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJA POMOĆ .... ISPRAVNA MOLITVA .... USLIŠENJE ....

B.D. 3283 from 7. listopad 1944, taken from Book No. 43

Božja pomoć nikada neće biti moljena uzalud, pošto Božja Ljubav nju ne uskraćuje čovjeku koji Mu u molitvi prilazi. A svjesnost toga će pojačavati i vjeru, ako je ova još slaba, samo što čovjek ne smije sam htjeti određivati oblik pomoći, nego on mora prepustiti Bogu to na koji način On čovjeku dolazi u pomoć. Bog neće uvijek pružati Svoju pomoć u skladu s čovjekovom voljom, pošto to za dušu nije uvijek korisno, no Svoju pomoć On mu ne uskraćuje, i čovjek se uvijek mora osloniti na to da će njegova nevolja biti uklonjena. Zato on ozbiljno treba voditi računa o tome kako Bogu upućuje molitvu .... da li se ona uzdiže u svoj poniznosti srca, predana u Njegovu svetu volju, upućena iz srca s povjerenjem u uslišenje i u najpunijoj vjeri u Božju Ljubav i svemoć, ili joj pak nedostaje intimnost koju Bog traži od čovjeka koji moli da bi mu pružio Svoju pomoć.

Božja Ljubav priginje se svakom zemaljskom djetetu koje Ga zaziva u svojoj nevolji, no Božja Ljubav molitelju isto tako daje u svoj mudrosti, i Ona mu neće dozvoliti nešto što bi moglo štetiti njegovoj duši. Čovjek ne može uvijek prosuditi da li se i kada nalazi u duhovnoj nevolji; no Bog zna, i On se zato upliće pomažući, iako to od ljudi nije prepoznato. Pa je zato i zemaljska nevolja, koja je poticaj za molitveni poziv Bogu, od strane Njega i poslana čovjeku, da bi ga se sačuvalo od duhovne nevolje.

Tako da molitva ne može uvijek biti uslišena u onom obliku u kojem čovjek to traži, nego prvo mora biti ispunjena svrha nevolje prije negoli Bog može izaći u susret molitvenom pozivu čovjeka. No On ga ne ostavlja bez pomoći .... A čovjek mora skroz čvrsto vjerovati, mora biti potpuno uvjeren da Bog u Svojoj Ljubavi svaku nevolju otklanja od Svoga djeteta ako se ono s dječjim povjerenjem u molitvi utječe Ocu ....

Jer Ljubav se ne uskraćuje, Ona je uvijek spremna pomoći. Što dublje je u čovjeku ukorijenjena ova vjera, utoliko lakše se on nosi sa svijetom, jer tad ga ništa više ne može uplašiti ili uznemiriti, on se osjeća tako intimno povezan sa Ocem u nebu tako da Mu komunicira sve što ga pokreće. Nikada se ne osjeća sam ili bespomoćan, nego si je neprestano svjestan pomoći Onoga Koji je Sama Ljubav te stoga stalno i daje Ljubav. A njegova molitva uvijek će biti uslišena, pošto Bog ne dozvoljava da vjera Njegovog djeteta bude upropaštena ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

RAD ZA KRALJEVSTVO BOŽJE ....

B.D. 3284 from 8. listopad 1944, taken from Book No. 43

Ljudi koji su prožeti duhom istine su odabrani širiti tu/ovu istinu, i to je odgovoran zadatak na Zemlji, jer primanje istine je takoder obveza preda(va)ti ju dalje. Neprestana aktivnost je ocekivana od njih, aktivnost za kraljevstvo Boga Koji dostavlja istinu na Zemlju kroz te ljude. Ipak srca tih odabranih to raditi su sposobna ljubiti, inace duh Božji ne bi bio sposoban u njima proizvesti ucinak. I ta sposobnost da ljube cini da rad širenja Božanske istine postane radostan zadatak kojeg oni veselo i spremno vrše. Cim je covjek ispunjen sa Božanskom istinom (ili ‘pod snažnim utjecajem Božanske istine’)) on takoder gubi osjecaj za zadovoljstva i dobra svijeta; njemu pruža radost jedino duhovno znanje i prema tome duhovan rad postaje njegova svrha u životu. A ipak to je odgovoran zadatak ako on ima na pameti kako ima priliku izvesti nebrojene duše na pravi put, na put realizacije, i da on mora najbolje što može iskoristiti ovu priliku na svaki moguci nacin .... Kao Božji predstavnik on je postavljen na polje aktivnosti gdje može raditi izuzetno uspješno; medutim, potrebni su cvrsta volja, velika ljubav, strpljenje i ustrajnost, potrebna je oduševljena aktivnost tijela i duše, obadvoje trebaju podleci nagonjenju duha, koji ih neprestano podbada vršiti ovaj rad. Zato ljudsko bice mora sebe postaviti u potpunosti na raspolaganje Bogu koji obavještava ljudsko bice kroz Njegov duh u cemu se njegov rad sastoji. Sve dok je duša i dalje podijeljena uma ona ne može cuti glas duha dovoljno jasno i mora pokušati prognati ovo stanje time što ce sebe bezrezervno izruciti Bogu i apelirati Mu da ga u svakom pogledu ispravno vodi .... On ne smije tjeskobno kalkulirati i razmišljati vec mora potpuno i sa povjerenjem izruciti sebe vodenju duha i on ce se uvijek zaputiti pravom stazom .... Onda ce svi dogadaji u životu covjeku prilaziti tako da on može ostvariti njegov duhovni rad, tako da on može raditi za kraljevstvo Božje.

Ovaj rad na pocetku nije ocigledan, jer vrijeme još nije došlo za djelovanje/aktivnost radnika Gospodnjih .... Za sada su Njegovi radnici pripremani u tišini, i njihova je aktivnost, takoder, ogranicena; medutim, oni cak trebaju biti aktivni u tišini dok ne dode vrijeme kada ce zapoceti velika aktivnost za spasenje duša koje ce trpiti veliku nevolju. Ali duh u ljudskom bicu ce ga voditi gdje je njegov rad potreban. Jer opet i iznova ce duše biti pripremljene koje ce takoder biti odgovorne za rad za kraljevstvo Božje, jer mnogi radnici ce biti potrebni u vinogradu Gospodnjem. Prethodno tome Božanska istina ce im biti saopcenena/dostavljena, tako da ce oni postati kompetentni radnici i biti sposobni raditi za kraljevstvo Božje u nadolazecem vremenu. Jer oni ce biti potrebni bezbrojnim dušama koje i dalje venu u duhovnoj tami i nece biti sposobne pronaci stazu ka svjetlu .... ali gdje Božanska istina postoji tamo je gdje svjetlo blista, i ako je svjetlo ljudima dano na pravilan nacin, ako im je istina ponudena sa ljubavlju, mnoga ce se srca otvoriti i dopustiti sebi biti prosvjetljenima. Biti sposoban spasiti duše za vjecnost je misija koja pobuduje srecu, to je misija koja je neprestano popracena Božjim blagoslovom, i svaki radnik u vinogradu Gospodnjem može biti uvjeren u Božansku pomoc samo što ce gorljivo stremiti govoriti u ime kraljevstva Božjega na Zemlji, jer onda ce on uvijek biti podupiran od strane duhovnih sila i njegov ce rad biti blagoslovljen.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MOLITVA I DJELA LJUBAVI SU ORUŽJA PROTIV KUŠNJI

B.D. 3285 from 8. listopad 1944, taken from Book No. 43

Vi možete lako postati plijenom sili zla ako usporite u molitvi i djelima ljubavi = isto tako, u smislu, 'ako ih zanemarite', 'ako ih ne prakticirate dovoljno gorljivo'). Jer on vreba na svaku slabost kako bi vas oborio; on koristi svaku mogućnost da vas učini grešnima, i on će zasigurno uspjeti ako vam nedostaje snaga koju možete steći kroz molitvu i djela ljubavi. Vi prema tome ne smijete nikad sebi dozvoliti da se osjećate sigurno, jer neprijatelj vaših duša će vam također prići prerušen u prijatelja, on će vas pokušati uvjeriti tako da vas može lako obrlatiti = nadvladati). I ako ne obraćate pažnju prekasno ćete ga prepoznati i više nećete biti sposobni sebe zaštititi od njegova lukavstva i podmuklosti. Molitva će vas, međutim, zaštititi od njegove sile, jer onda vi uspostavljate vezu sa Bogom, vi gradite nevidljivu barijeru protiv zla.

Ovo će sjedinjenje s Bogom biti jednako uspostavljeno kroz nesebične aktivnosti ljubavi, koje će vam dati snagu od Boga direktno i onda se više nećete morati plašiti protivnika. I ovaj kontakt sa Bogom kroz molitvu i djela ljubavi nikad ne smije biti zanemaren, čak ako osoba naizgled nije u potrebi za snagom. Jer neprijatelj duša neće tako olako odustati od svojih sramotnih planova, i što ne može ostvariti danas on će pokušati sutra, sve dok neprestane kušnje nisu oslabile čovjeka i on popusti skoro bez ikakvog otpora ako snaga od Boga ne pritječe k njemu. Ali ljudsko biće može odaslati iskrenu molitvu Bogu u svako vrijeme, i ova će uvijek biti uslišana, jer Bog neće tek tako ostaviti ljudsku dušu njegovom neprijatelju, jer On se također bori za svaku dušu, pokušavajući ju zadobiti za Sebe. Posljedično tome, neće nedostajati snage koja dotječe od Njega, pod uvjetom da ju čovjekova volja prihvati. Ali ako čovjek ima slabu otpornu moć, onda će neprijatelj pobijediti u njegovoj igri.

I Gospod vas upozorava da mu ne dopustite steći vlast nad vama, niti mu predati sebe kroz zlobna/nemilosrdna djelovanja i da ne zaboravite stupiti u kontakt sa Bogom kroz molitvu, jer onda ćete zemaljski život učiniti puno težim za vas, pošto ćete onda neprestano sebe morati braniti a za to će vam nedostajati snage .... Život je neprestana borba, jer svjetlo se neprestano bori protiv tame, i kako bi porazio tamu ljudsko biće potrebuje Božansku pomoć, Božansku snagu, koju će on primiti u izobilju kroz molitvu i djela ljubavi. I to je zašto vi uvijek trebate biti na oprezu, jer Sotonina podmukla igra je opasna, i on će odnijeti pobjedu ako ljudsko biće olabavi u stremljenju nagore. Prema tome, budite budni/oprezni i ostanite u molitvi, i Božji neprijatelj će uvijek naići na otpor, jer onda ćete vi imati Boga Osobno kao vašeg najodanijeg zaštitnika, Koji vas nikad neće predati neprijatelju vaših duša.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

RIJEČ OŽIVLJENA DUHOM ....

B.D. 3288 from 11. listopad 1944, taken from Book No. 43

Duh oživljava .... sama Riječ je mrtva, ako ju ne oživljava Duh .... i ako Riječ čujete kao mrtvu riječ, iz nje ne možete crpsti snagu, jer snaga je Božji udio, koja se izražava jedino putem Duha. No ako je Riječ duhovno oživljena, tj. ako ju ne slušate samo uhom, nego srcem, koje u sebi krije Božanski Duh, ona će postati osjetna kao snaga, Riječ će vam se obraćati, i biti ćete ispunjeni Božanskom duhovnom snagom. Sama Riječ govori samo razumu, a Duh u Riječi srcu .... Sama Riječ ima samo zemaljsku vrijednost, ali Duhom oživljena Riječ ostaje u vječnost. Jer Duh je od Boga, pa je tako i Duhom oživljena Riječ Božja Riječ, dok ljudi isto tako imaju riječ koja je međutim samo razumski proizvod, koji propada, kad čovjek kao takav nestane sa Zemlje.

Mrtva riječ je sve što dotiče samo tijelo, bez da ostavlja utisak na dušu; ali duhovno oživljena Riječ biva percipirana od duše, jer se Ona obraća duhu u čovjeku. Božanski Duh stupa u kontakt sa duhovnom iskrom u čovjeku i izražava se naspram duše u Riječi, Koja je međutim, duhovno oživljena, od najdubljeg djelovanja za čovjeka, čija je duhovna iskra uspostavila vezu sa Duhom Oca. I, ta Riječ daje život, Ona budi u život i nikada više ne može važiti za mrtvu riječ, pošto aktivira čovjeka koji pokloni svoju pažnju toj Riječi.

E sad, Božja Riječ nikada neće biti mrtva riječ, jedino što život u njoj od čovjeka može biti ne-prepoznat (skriven), dok god se on ne trudi da u njoj traga za Duhom, jer On se objavljuje (dâ se naći) onome čovjeku koji traži, koji se bez ikakvog utjecaja izvani trudi prodrijeti u ono kraljevstvo koje je domovina Duha, nesvjesno dakle tražeći Božanski Duh .... a On se i objavljuje baš putem žive Riječi .... putem Riječi koju Duh Božji u velikoj Ljubavi dostavlja duhovnoj iskri u čovjeku, tako da Ta riječ sad mora i postati aktivna, jer sve što god živi, u neprestanoj je aktivnosti, i tek aktivnost svjedoči o životu. No ako je Riječ prožeta Duhom Božjim, onda ona nikad više ne može biti bez djelovanja, i onda će Njen život postati očigledan.

Riječ, Koja je oživljena Duhom, u sebi dakle nosi Snagu i ostaje djelotvorna vječno, no uvijek samo onda, kad prilikom prihvaćanja dotiče srce, a ne samo uho. Ona doduše može biti primljena i razumski, no onda ne prodire do duše čovjeka, pošto ova prima samo ono što joj je dostavljeno iznutra, iz Duha. A ona Riječ, Koja prodire do srca, uspostavlja vezu sa duhovnom iskrom u čovjeku, i duša od strane nje onda može biti podučena, može dakle primiti Snagu koja se nalazi u živoj Riječi.

Dokle god ljudi ne znaju razliku između razmišljanja (iz) srca i razmišljanja (iz) razuma, neshvatljivo im je to da čovjek duboko znanje prima iznutra. I stoga Riječ Božja, Koja je uistinu blagoslovljena Njegovom Snagom, može biti ponuđena bezbroj puta, pa i pored toga ne izraziti svoju Silu, pošto čovjek ne otvara svoje srce, pošto život Riječi, Duh, ne nalazi prilaz duhovnoj iskri u čovjeku, i onda Riječ, i pored toga što je živa, ostaje neučinkovita i kao mrtva riječ odzvanja u ušima ljudi, poput riječi koja je izgovorena bez razmišljanja, koja nije provjetrena životom Duha. No ako je Riječ izgovorena u dubokoj Ljubavi, onda je i živa. Jer Ljubav je Snaga Božja, koja u čovjeku neprestano budi Duh.

E sad, ako je Božja Riječ, Koja je čista Snaga i Ljubav iz Boga, ponuđena od ljudi koji su u Ljubavi i svojom Ljubavlju pokušavaju ozračiti svoje bližnje, onda ona mora postati učinkovita na njima, jer Sila Ljubavi prožima omotač Duha, koji još drijema u čovjeku, i On se budi u život .... Snaga Riječi tada postiže i aktivnost Duha u čovjeku, jer Snaga Riječi je Duh od Duha Božjeg, Koji stupa u vezu sa duhovnom iskrom u čovjeku i onda zračenje Boga dušu čovjeka može nesmetano doticati i čovjeku dati sposobnost i voljnost da bude aktivan u volji Boga.

Ali uvijek se prethodno mora otvoriti srce, tj. ljudska volja mora biti spremna za Božansko djelovanje. A to postiže Riječ Božja koja potiče volju čovjeka, tako što je prvo ponuđena uhu i razumu, da bi onda putem volje čovjeka unijela život Duha, kako bi zaživjela i djelovala na i u čovjeku, da bi se on oblikovao u skladu s Voljom Božjom, da bi svoje početno nasuprotno biće promijenio, te se oblikovao na sliku Božju .... da bi se pretvorio u Ljubav, kako bi se Vječnoj Ljubavi mogao priključiti za vječno ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJI GLAS .... DJELOVANJE SOTONE .... VJERSKA BORBA ....

B.D. 3291 from 13. listopad 1944, taken from Book No. 43

Još samo malo, pa će vaše razmišljanje biti silovito upravljeno prema gore, vama koji ste zapleteni samo u zemaljsku materiju i koji se od nje ne želite odriješiti. No morati ćete to učiniti, jer Sâm Bog sve će vam uzeti, kako bi vaše usmjerenje okrenuo Samom Sebi. Vi ljudi ne izvlačite koristi iz teškog vremena koje se nadvilo nad vama; ne pitate se što je povod nevolje i jada, pa se ni ne mijenjate, jer ne spoznajete sami sebe. Tako da nevolja ovog vremena još nije imala utjecaj na vaš duševni život, i stoga Bog pribjegava oštrijim sredstvima kako bi okrenuo vaše usmjerenje .... uzima vam sve za što je vezano vaše srce, kako ljude tako i posjede .... i to u najskorije vrijeme ....

I tako se On pokazuje na jedan način koji je naizgled lišen Božanske Ljubavi. No vi ljudi to sami želite tako, jer Ljubav Božju niste spoznali kad vam se ona pokazala .... Njegovu Riječ, Koja je Ljubavno zračenje Boga, niste prihvatili i u vašoj sljepoći niste prepoznali da vam je Bog Osobno izišao u susret u Njegovoj Riječi .... te On dolazi u gorkoj patnji, doduše opet ne-prepoznat od onih koji su vezani materijom, jer ti ne traže Boga, tako da Ga ne mogu niti pronaći. On se opet otkriva, ali na najbolniji način .... dolazi u izražavanju prirodnih sila i pušta Svoj glas, silno i strahovito, i svi Ga trebaju čuti. A tamo gdje će se taj glas začuti, nakon toga će biti velika bijeda, jer On će na osjetilni način pogoditi one ljude koji Mu se ne žele pokloniti pod zakon Ljubavi te stoga trebaju osjetiti Njegovu strogost.

Zakon Ljubavi se prezire, do neljudskosti .... Bog je uvijek i neprestano naučavao Ljubav, njegov protivnik propovijeda mržnju; Bog je ljudima dao Istinu, Njegov protivnik prožima Ju s laži i neistinom, te tako protivnik zadobiva prednost jer su mu ljudi poslušni, dok s druge strane odbijaju Boga. Ljubav ne poštuju (ignoriraju Ju), više ne streme Istini, i njihovo cijelo djelovanje i razmišljanje je pod utjecajem protivnika Boga, tako da čovjek više nije prijemčiv za Istinu iz Boga. I pored toga On im se objavljuje tako da Ga mogu spoznati. Jer Njegovo djelovanje biti će tako očigledno da će u tome morati biti prepoznatljiva viša sila ....

A onda se pojavljuju pitanja i dvojbe glede postojanja Boga Koji uništava ono što je od Njega Samoga stvoreno .... i tu nesigurnost koriste ljudi koji su okrenuti od Boga kako bi sprovodili borbu protiv vjere, za to im djelo razaranja putem prirodnih sila pruža dobrodošlu priliku .... a ljudi pogođenih krajeva prvi su koji u ta objašnjenja vjeruju .... oni odbacuju svoju staru vjeru i pojačanom silom opet teže materiji, tj. trude se što je moguće brže uspostaviti ranije odnose .... a to vrijeme obilježeno je najtežim duhovnim borbama .... jer tad ljudi divljaju i iživljavaju se ....

Tko je u posjedu Milosti, tko pogled upravlja ka gore i prihvaća Milost koja mu pritječe, taj će se svakako držati podalje od te aktivnosti i sa užasom će pratiti tok zemaljskih događaja. Jer on spoznaje Boga, i u ljudskim postupcima prepoznaje Bogu-nasuprotno. A on se trudi djelovati prosvjetiteljski, gdje god mu se za to pruži prilika. No on će imati slabo uspjeha, jer ga glas svijeta nadglašava i njega se rađe sluša. No kad Bog učini da zazvuči Njegov glas, oni još mogu obratiti pažnju i uzeti u obzir ta upozorenja bližnjih ljudi i to im može spasiti duše. Jer vrijeme patnje nakon toga, nevolja i oskudica, borba za egzistenciju koja se čini teška, čovjeku može pogodovati za to da izgubi ljubav prema materiji i nauči spoznati duhovno stremljenje kao svrhu života.

No većina će više nego ikada nastojati da se domogne ovosvjetskih dobara i neće prezati ni od čega da bi ih se domogli. I tek tada će neljubavnost svijeta neprikriveno doći do izražaja. A to će značiti užasan život za one ljude koji su još sposobni ljubiti, jer oni će biti izloženi neprestanoj ugroženosti i neprijateljstvu i neće se moći braniti, pošto su slabi i nemoćni naspram onih koji žive po volji svijeta .... To vrijeme će biti teško, no isto tako i moguće za izdržati, sila Božja tu može doći do djelovanja, gdje god volja ljudi stremi Bogu i čovjek snagu traži od Boga .... jer Bog ne napušta one koji su Njegovi, i što je veća nevolja (izvanredno nezgodna situacija), to je bliže i osjetnije Njegova pomoć.

A tad će i bližnji ljudi upoznati snagu vjere i, ako nisu skroz okorjeli (u nepokajanju), zamisliti će se. Ljubav Božja trudi se oko svake pojedine duše i zaista joj omogućava da dođe do spoznaje. No kako se čovjek mora odlučiti u slobodnoj volji, ako ne sluša blage obavijesti i upozorenja, na njega se može djelovati jedino u obliku patnje. A pošto ljudi ne poštuju Njegovu Riječ koja ih lako dovodi do spoznaje, On tad mora naglasiti Svoju silu i uz pomoć patnje gledati ljude potaknuti na zaokret.

To je posljednje sredstvo pred kraj a stoga je i posebno bolno za bezbrojne ljude, no to je predviđeno od vječnosti, jer se cijelo čovječanstvo nalazi u Bogu-nasuprotnoj volji, koja se ne da slomiti blagošću i dobrotom Božjom. Pa ako taj događaj ne proizvede obrat volje, na ovoj Zemlji nema više spasa za te duše, i one moraju snositi posljedice svoje nepokornosti. Ta duša opet mora ići putem kroz stvaranje na Novoj Zemlji i na sebe uzeti sudbinu punu neizrecive patnje, sve dok nakon beskrajno dugog vremena opet nije dobila dopust za slobodnu odluku volje ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

GRIJEH .... VOLJA .... MOLITVA .... (1 Ivanova 3:4-9)

B.D. 3293 from 14. listopad 1944, taken from Book No. 43

U volji da se čini ispravno, nećete nikada posrnuti, jer tada vas Ja od toga štitim. No ako se oslanjate na vašu vlastitu snagu, onda vaša volja nije posvećena Meni, onda Me već isključujete iz vašeg razmišljanja, pa onda lako i možete griješiti (činiti grijeh). Sve, što krši Moje zakone, od Mene uvedeni red, grijeh je. Ako pak težite Meni i time je vaša volja usmjerena na Mene i na sjedinjenje sa Mnom, onda niti nećete činiti ništa što bi se suprotstavljalo Mome redu, jer pošto Ja znam za vašu volju, neću vas ostaviti nemoćne da ju izvedete. No ako griješite, onda se koristite snagom Moga protivnika i morali ste mu se već ranije okrenuti putem zlih misli, riječi ili djela.

Tko vjeruje da može činiti grijeh iako je njegova volja okrenuta Meni, taj ne zna za Moju Ljubav prema svim Mojim stvorenjima. Dakako da ga Ja mogu provjeravati i puštati da prolazi kroz iskušenja, koja pak njegova volja uvijek može nadvladati, pošto mu na raspolaganju stoji Moja Milost, što znači da on nikada ne treba činiti grijeh dokle god se trudi dosegnuti Mene. Dakako da on može postati slab u kušnji, tj. osjećati se slabo, no on nikada ne treba pasti, pošto misao koja žudi k Meni njemu već donosi snagu da se kušnji odupre. Tako da vi ljudi molitvu imate uvijek i u svakoj kušnji, u svakoj nevolji i opasnosti duše.

Ako vaše srce čezne za Mnom, ako je vaša volja usmjerena samo Meni Samome, onda vam svaka primamljivost svijeta može prići ili vas dražiti da porušite red .... Jedan duboki uzdah Meni za snagu čini da sve pobjednički nadvladate. Zato nemojte vjerovati da, ako vam je volja dobra, vi morate činiti grijeh .... Jer kod grijeha prevladava snaga onoga koji je Moj protivnik. A njemu vi dajete snagu tek putem vaše volje, koja onda više nije usmjerena Meni, nego je odmetnuta od Mene. Grijeh je zanemarivanje Mojih zapovijedi, postupanje protiv njih .... Grijeh je sve što se izražava destruktivno a ne konstruktivno, što za uzrok ima mržnju i ne-Ljubav-nost i što od svakog čovjeka može biti prepoznato kao loše, tj. Bogu-oprečno ....

Grijeh je svjesno izvođenje onoga što krši Moje zapovjedi .... A na to vi nikada niste prisiljeni, nego vas vaša slobodna volja potiče na to, a ona može itekako biti oslabljena, no ona može i doživjeti osnaženje od strane Isusa Krista .... Dakle vi nikada nećete morati biti slabe volje, ako Mene, Božanskog Spasitelja, zazovete za snagu. Nikada nećete trebati činiti grijeh, ako Mi predate vašu volju .... Vaše slabosti Ja otklanjam, u Mojoj zaštiti nalazite se neprestano, i grijeh onda nema moć nad vama dokle god ju sami njemu ne date .... Kakva zabluda, da morate činiti grijeh iako je vaša volja dobra ....

Slabost volje može se otkloniti u svakom trenutku, jer za to sam Ja umro na Križu .... Ali tko Mene ne priznaje, taj će teško svoju volju moći okrenuti k Meni, a nad njim zlo ima vlast, i on može pasti i griješiti, pošto on ne zna što znači svoju volju podložiti Mojoj i od tog trenutka biti pod skrbi Moje Ljubavi i biti snabdijevan Mojom snagom. Grijeh je otvoreno priznanje odmetanja od Mene, koje doduše isto tako može izvršiti i čovjek koji se trudi biti dobar; no ovaj je uvijek u trenutku grijeha svoju volju (po)dao zlu. A pošto mu je volja slobodna, on od Mene niti neće biti priječen, ako propusti da Me zamoli za Milost osnaženja volje i snage za otporom.

Jer dokle god se on predaje protivniku (Sotoni), Moja snaga je neučinkovita, tj. on sam ju odbija i snagu crpi od onoga. Tad čini grijeh, time što postupa protiv Moga reda, time što zanemaruje Moje zapovijedi Ljubavi i tako se dakle o njih ogrješuje. Ali onaj tko ne želi činiti grijeh, njemu Moja Milost uvijek stoji na raspolaganju, a njegova volja koja žudi Mene jamči mu i dotok te snage. Jer gdje bi bila Moja Ljubav kad bih Ja zemaljskom djetetu želio otežavati ozbiljno nastojanje da bude dobro tako što bih ga ostavio bez pomoći? Kako si vi zamišljate tu Ljubav koja dozvoljava da čovjek propadne ako ona to može spriječiti? Koja bi pustila da čini grijeh onaj čovjek čija je volja da vodi Meni ugodan život?

Grijeh je uvijek djelo Mojega protivnika, dok pak Ja sva Moja stvorenja želim sačuvati od grijeha a to i činim ako su Mi ona svoju volju predala. Dakle, tko čini grijeh, predao se u vlast Moga protivnika u slobodnoj volji i za to mora snositi odgovornost. A njegov grijeh je utoliko veći što dublje je on u spoznaji toga da putem molitve, putem zatraživanja snage, ima mogućnost oduprijeti se grijehu a time zlim silama .... Jer tada je njegov grijeh svjestan, i tome sukladna je veličina njegove krivice ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OTPUŠTANJE ILI ZADRŽAVANJE GRIJEHA .... ISUSOVI UČENICI ....

B.D. 3297 from 17. listopad 1944, taken from Book No. 43

(Ivan 20:22, 23)

‘Čije god grijehe otpustite, otpušteni su im; a čije god grijehe zadržite, oni su zadržani ....’ Ovo su, također, Moje Riječi koje su često bile drugačije protumačene nego Sam ih bio namijenio. Jedino osoba sa probuđenim duhom koja čuje Moju Riječ i saopći/prenese vam Moje objašnjenje je sposobna ovo ispraviti, tako da sebe možete osloboditi od zablude i upoznati Istinu .... Moji su učenici bili obdareni sa moći vršenja čudesa u Moje ime, liječenja, oživljavanja mrtvih dokazujući na taj način ljudima snagu njihovog nepodijeljenog vjerovanja u Mene. Njihovo je duhovno stanje dozvoljavalo svu natprirodnu aktivnost, jer kada se Moj Duh izlio u njih on ih je ispunio sa snagom i svjetlom, sa moći i mudrošću. Otud su oni bili sposobni širiti Istinu budući su je oni sami poznavali, i time samo što su izgovarali Riječi oni su bili sposobni ostvarivati stvari koje su prevazilazile ljudsku sposobnost. Jer oni su bili Moji učenici .... Ja Sam ih podučio kroz unutarnju Riječ dok sam živio na Zemlji, oni su živjeli u Ljubavi i vjerovali u Mene, prema tome su bili također sposobni prihvatiti Moj Duh unutar sebe samih i djelovati kroz njega. Ova izvanredna djela su bili znaci zrelosti njihovih duša koja su, zauzvrat, bili naumljena dokazati ljudima koje izvanredne sposobnosti čovjek može postići ako živi sukladno Mojoj volji, to jest, ako on sebe oblikuje po Mojoj slici .... u Ljubav .... jer Ljubav je snaga, posljedično tome, čovjek koji ljubi je također prožet snagom i svjetlom, budući on može biti prožet od strane Duha Božjega, Njegovog zračenja snage. I Ja Sam ukazao primjerom ljudima život Ljubavi .... Demonstrirao Sam im koliko puno snage ljudsko biće može postići i nakon Moje smrti ostavio Sam iza žive primjere koji su trebali proglasiti Moje učenje Ljubavi iznova da bi demonstrirali njihovu snagu i tako olakšali ljudima da vjeruju u Mene .... Pa čak ako Ja više nisam bio vidljiv, Ja Osobno Sam bio među Mojim učenicima u duhu .... Ja Sam ih vodio, budući je sve što je prožeto od strane Mojega Duha predmetom Mojeg Božanskog vođenja .... budući Sam Ja Osobno bio naknadno sposobnan ostvariti učinak kroz one koji su djelovali u Moje ime. Otud su učenici imali istu moć i isto pravo, budući je sve što su oni ostvarili bila Moja volja; oni su bili prosvjetljeni od strane Mojega Duha, koji je zračenje Mene Samoga. Posljedično tome, oni su također imali vlast oprostiti grijehe u Moje ime, posebice ako je bolest bila rezultat grijeha i, kako bi izliječili ovu bolest, oni su trebali također otpustiti grijehe ljudskog bića. Međutim, ako su oni prepoznali nedostojnost/nevrijednost osobe, njegovu nevjeru i Bogu-protivnu volju, oni su isto tako bili ovlašteni ostaviti ga u njegovom grešnom stanju, jer oni nisu bili vođeni ljudskim razumijevanjem nego od strane Božanskog Duha unutar njih, Mojega Duha, koji zna sve i stoga također nedostojnost osobe i ispraznost milosrdnog djelovanja na njemu. Time Sam Ja dao Mojim učenicima pravo da ljudima podare sukladno njihovom shvaćanju, budući je Moj Duh bio aktivan u njima i garantirao da su Moji učenici razmišljali ispravno ....

Ali sada ljudi prisvajaju isto pravo premda Moj Duh u njima još nije učinkovit .... Oni su povezali pravo da otpuste ili zadrže grijehe sa samom osobom a ne sa Božanskim Duhom u čovjeku i tako su prenijeli ovo pravo na sve sljedbenike učenika sukladno riječi a ne sukladno duhu i prema tome su pogrešno razumjeli značenje Moje Riječi, premda bi oni također razmišljali ispravno da su shvatili tko je uistinu Moj učenik .... Ne oni koji sebe odrede nego oni koje Sam Ja odredio za njihovu učiteljsku službu na Zemlji .... Jer Ja Sam dao Mojim učenicima uputu ‘Idite dakle, i podučavajte sve narode ....’ (Matej 28:19; Marko 16:15) Ali kako bi podučavali, Moj Duh mora biti aktivan u njima tako da će oni biti sposobni distribuirati Čistu Istinu ljudima i raširiti Moju zapovijed Ljubavi u svijetu. Ipak u posjed Istine se može doći jedino kroz djelovanje Duha. Prema tome imperativ je da Moji učenici moraju biti prosvjetljeni od strane Božjeg Duha prije nego sebe mogu uračunati u Moje učenike. U tom slučaju oni bi također bili prožeti od strane svjetla i snage i bili sposobni ostvariti izvanredne podvige, sila Duha bi im omogućila da liječe bolesne, stoga da oslobode ljude od grijeha i njegovih posljedica čim oni vjeruju u Mene i Moje ime .... Ovim duhovno prosvjetljenim ljudima Sam Ja dao vlast opraštanja grijeha, budući su oni također prepoznali u njihovom zrelom stanju kada osoba zaslužuje da mu njegovi grijesi budu oprošteni, jer onda će oni djelovati namjesto Mene i Ja Sam to Koji doista oprašta njihove grijehe. Ali ako ljudi osjećaju za sebe kako su određeni/imenovani sprovoditi čin opraštanja grijeha premda oni nikada nisu bili pozvani od strane Mene Osobno, koji su niti prosvjetljeni od strane Mojega Duha niti čuju Moju Riječ unutar njih samih, njihov poziv može sa pravom biti osporen, budući je ovo već demonstrirano činjenicom da su oni nesposobni raspoznati njihovo bližnje ljudsko biće kako bi prosudili da li otpustiti njegove grijehe ili mu pustiti da ih zadrži. Procjenjivanje ovog već pretpostavlja djelovanje Duha (1 Korinćanima 12:10) koje, međutim, mora biti zanijekano većini onih koji sebe smatraju pozvanima kao sluge Božje sve dok oni ne posjeduju unutarnju Riječ. Jedino kroz Moju Riječ su oni pozvani raditi za Mene, jer jedino Moja Riječ im daje znanje, to jest, ona im dostavlja Čistu Istinu, i ovo je apsolutno nužno kako bili sposobni raditi za Mene. Svatko tko poznaje Istinu ju može također predati dalje i na taj način pomaže njegovim bližnjim ljudskim bićima da postignu oslobođenje. Svatko tko ima Moju Riječ će također imati mjerodavnost prosudbe kada je čovjekova volja naklonjena spram Boga. Jer izgovorena riječ ljudskog bića je često obmanjujuća, srce ne mora biti uključeno u ono što je izgovoreno od strane usta. Ali istiniti učenik ima dar prepoznavanja njegovog bližnjeg ljudskog bića i prema tome također zna koja je osoba ozbiljna u svezi opraštanja njegovih grijeha i ne dopusta sebi da bude zaveden mnogim riječima kojima nedostaje unutarnjeg uvjerenja. Prema tome, otpuštanje grijeha ne može biti općeniti čin budući se on može dogoditi jedino ako mu je prethodilo vrlo duboko pokajanje i kao takvo prepoznato od strane Mojih učenika. Ali u tom slučaju prosudba potonjeg će biti valjana preda Mnom, jer on jedino djeluje na Moje poduke i njegovo je djelo sukladno Mojoj volji. Sa ovim Riječima Sam dao Mojim učenicima razumijevanje da će njihova aktivnost i razmišljanje biti u potpunoj suglasnosti sa Mnom ako oni rade za Mene u Moje ime, da oni ne mogu misliti i željeti išta drugo nego što je Moja volja ako Božanski Duh djeluje u njima što ih, međutim, karakterizira kao Moje učenike na prvom mjestu. Jer Ja Osobno Sam odredio Moje učenike na Zemlji budući Ja uistinu znam tko je kvalificiran za ovu službu i kome mogu dati ove darove koji se zahtjevaju za učiteljsku službu na Zemlji .... I njima ću Ja također dati vlast/autoritet, jer onda će oni jedino sprovoditi Moju volju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VJERA U NASTAVAK ŽIVOTA DUŠE ....

B.D. 3299 from 19. listopad 1944, taken from Book No. 43

Izvjesnost o tome da postoji život nakon smrti tijela, pomaže ljudima da zemaljsku patnju puno lakše podnose, jer oni tada zemaljski život smatraju samo kao pripremu za ulazak u blaženost, u stvarni život u duhovnom kraljevstvu. Njima zemaljski život ne predstavlja ono najviše tj. krajnji domet, i stoga oni niti ne pridaju nesrecama i patnji tako veliki znacaj, a isto tako zemaljska dobra i cari slabo cijene, pošto znaju da su oni prolazni. Život duše nakon smrti za njih je radosna misao, a i sama smrt gubi na užasu, pošto se oni nje ne plaše, nego je smatraju samo ulazom u duhovni život.

Stoga je onaj covjek koji na Zemlji živi u vjeri u nastavak života duše, u svakom smislu u prednosti u odnosu na onoga koji nijece besmrtnost duše. Potonji se trude zemaljski život iskoristiti u zemaljskom smislu, i teže samo tome da dugo i dobro žive na ovoj Zemlji, pošto smatraju da im je smrcu njihovog tijela došao kraj. No uvjerenu vjeru u daljnji život duše covjek može zadobiti jedino putem vlastitog promišljanja, ona mu ne može biti prenesena od strane drugih ljudi, covjek može jedino biti potaknut na razmišljanje, a on sam mora doci do zakljucka da Božja djela stvaranja moraju biti trajna, inace je Stvoritelj stvorio nepotpuno djelo.

No sve što covjek promatra, opet je jedno djelo stvaranja u savršenom obliku kao vec postojeca djela stvaranja, dakle na tome se može zamijetiti neprestani uspon (dosl. uzlazna kretnja) ), koji sa covjekom ne može prestati, nego se nastavlja u duhovnom kraljevstvu. No to covjeku ne može biti dokazano, ako ne uvaži kao dokaz svoj osjecaj koji rad (osn) )ije prihvaca pomisao o daljnjem životu nakon smrti nego pomisao na potpuni kraj sa završetkom zemaljskog života ....

Dakle covjek mora vjerovati ono što mu ne može biti dokazano .... i pored toga može u to imati unutarnje uvjerenje, koje cini da tad bez dvojbe živi savjesno. Jer covjek sa vjerom u daljnji život nakon smrti skroz ce drugacije urediti svoj zemaljski život nego covjek bez vjere u to, pošto za svrhu zemaljskog života smatra duševni uspon, pošto za cilj priznaje stanje duševne zrelosti, što je i preduvjet za blaženi život nakon smrti. On dakle više obraca pažnju na dušu, dok se covjek bez te vjere samo trudi održati tjelesni život i teži jedino zemaljskim ciljevima. Njega dotice sve što se tice tijela, bilo to radost ili tuga, jer on za to ne pronalazi ravnotežu u svom duševnom životu .

On je doduše osjecajno i misaono isto tako u sferama koje se nalaze izvan zemaljskoga, no nije svjestan toga da je to potraga duše, kojoj sami zemaljski ciljevi nisu dovoljni. No uvijek ce želje tijela prevladavati i vracati dušu iz tih sfera, a i uspijevati ce mu, sve dok se vjera u nastavatk života u njemu ne probudi i ona onda željama tijela pruži otpor. Muka nadolazeceg doba ce biti stoga puno podnošljivija za ljude koji cvrsto vjeruju u besmrtnost, dok ce ove druge hvatati ocajanje, pošto ce smatrati da im je došao kraj njihovog vremena i spoznaja toga u njima pobuduje paralizirajuci užas.

Jer vjera ce uvijek biti izvor utjehe i snage, vjera nikada nece deprimirati, nego dizati, vjera nece biti slabost volje, nego jakost volje i takoder ce prouzrociti snažnu volju. Volja nije ništa ljudsko, nego nešto Božansko, pa i pored toga što nevjernik pokušava to omalovažiti .... Njemu nedostaje snaga, koja struji iz jake vjere. I stoga bi se prije svega trebalo boriti i zauzimati oko ove vjere, jer jednom kad se covjek smatra besmrtnim, on onda i radi na spasenju duše, i ne zadovoljava se uspjesima zemaljskog života.

No u neprolaznost njegove duše ga je moguce uvjeriti tek onda kad se aktivira u nesebicnoj Ljubavi .... inace prevladava samoljublje koje ce vjeru u daljnji život nakon smrti uvjek odbijati, jer je duša svjesna svog nedostatnog stanja i stoga se prije boji eventualnog daljnjeg života. I stoga uvijek i uvijek iznova treba biti prvo propovijedana Ljubav, kako bi se razmišljanje covjeka preobrazilo, tako da se onda približi ispravnoj vjeri, kako bi zemaljski život naucio prepoznati kao prolaznu stanicu i kako bi svjesno težio savršenstvu, da bi u onostrani život zakoracio u stanju koje bi mu osiguralo vjecni život.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OPOMENA NA LJUBAV ....

B.D. 3301 from 21. listopad 1944, taken from Book No. 43

Najunutarnije biće čovjeka mora biti obuzeto Ljubavnim žarom, želi li ono ući u blisku vezu sa Mnom, koja mu donosi iznimnu snagu .... On mora iznimno davati, kako bi mogao iznimno primati. Ova voljnost za davanjem, mora biti unutarnji poticaj, bez ikakvog vanjskog utjecaja, bez prisile i bez pomisli na uzvraćanje. Ljubav prema bližnjemu ga mora potaknuti da se odrekne, bilo na zemaljski ili duhovni način. Jer bližnji, čije biće još nije postalo čista Ljubav, je uvijek potrebit primiti. Jedino kada on ima Ljubav, ništa mu ne nedostaje, budući će on tada biti nadasve dobro zbrinut od Mene. No, dok god je on nesposoban izravno primiti Moje zračenje Ljubavi i snage, mora mu od strane bližnjih biti pružena pomoć, a ovo je istinska Ljubav za bližnjega, da čovjek razdjeljuje, što on sam posjeduje u zemaljskom ili duhovnom dobru, da on daje ono što on izobilno prima od Mene, kako bi pomogao onima koji mogu biti tek oskudno snabdjeveni od Mene zbog vlastite krivnje. A što više sada čovjek razdjeljuje, to više će on primiti od Mene, jer on Me osjetno privlači sebi kroz svoju aktivnu Ljubav za bližnjega, i tako ulazi u najiskreniju (najdublju) vezu sa Mnom, koja mu donosi snagu i milost u visokoj mjeri, budući ga prožima Moja Ljubav, čim Sam Ja u njegovoj blizini .... No, isto tako će biti bez snage, što se drži podalje od Mene .... Tko sam ne zapali Ljubav u sebi, ne može ni očekivati Ljubav, tko sam ne želi dati, ne može ništa primiti, i njegov će život biti bez snage i bez svjetla .... A, budući da on sam ne priskače u pomoć svojemu bližnjemu, ni njemu neće biti pomoći u ovoj duhovnoj nevolji. Moja Ljubav uistinu stalno pristupa ovom čovjeku u obliku Moje Riječi, tako da on uvijek iznova bude upozoren na potrebu i blagoslov Ljubavnog djelovanja, da mu uvijek iznova budu predočene Moje zapovijedi kako bi ga potakle na Ljubavnu aktivnost. No, on sam mora ostvariti promjenu u Ljubav, mora zapaliti iskru u sebi, budući to ne može nitko drugi za njega učiniti, ali već najmanje djelo Ljubavi za bližnjega mu donosi blagoslov koji će ga usrećiti i potaknuti na daljnju Ljubavnu aktivnost. Jedini put prema Meni je Ljubav .... Jedino u Ljubavi Mi se čovjek može približiti, i jedino kroz Ljubav Me on privlači sebi, jedino kroz Ljubav Me on nasljeduje, i jedino kroz Ljubav on može postati savršen ....Tko je međutim, usijan (zažaren) od Ljubavi za Mene, može još jedino napredovati u svom razvoju, budući ga sada Moja snaga i Moja Ljubav više nikada ne napuštaju. On kao da je oko Mene ovio neraskidivu svezu, koja se više ne može olabaviti, budući se Ljubav sve više i više objedinjuje (učvršćuje); on uzima iz Moje duhovne supstance u sebi, odnosno, njegov duh se sjedinjuje sa Mnom, on sebe priključuje Meni, da se više za vječnost ne odvoji od Mene .... A to čini jedino Ljubav .... Ljubav je najslasnije što može dotaknuti srce čovjeka, budući je ona Moje zračenje, a sve što proizlazi iz Mene, mora usrećiti (ushititi, namiriti). No, da li čovjek osjeća sreću, ovisi o njegovoj sposobnosti da Ljubi, o njegovoj volji za dobro, jer čim on ovu volju u sebi nosi, u njemu je također zapaljena Ljubavna iskra: čim on ima volju za dobro, iznutra je potaknut činiti dobro, stoga davati Ljubav, te on uspostavlja vezu sa prvobitnim Izvorom Ljubavi .... on prima, jer je spreman davati .... I on se tako kroz svoju dobru volju povezao sa Mnom. Volju za dobro međutim može svaki čovjek namaknuti, ali ju on treba namaknuti bez prisile ili utjecaja .... On može jedino biti vođen, odnosno, može mu biti ukazano na Božansko kroz Moju Riječ .... A onda on može djelovati prema svojoj slobodnoj volji .... Jer, Ljubav ne može biti dodijeljena čovjeku, nego ju on sam mora u srcu zapaliti, a snaga mu pristiže srazmjerno njegovoj volji. Bez Ljubavi međutim, nijedan čovjek ne može ući u vezu sa Mnom, i bez Ljubavi nitko neće biti blažen.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VELIČINA KRIVNJE SPRJEČAVA ULAZAK U ONOSTRANO .... PROGONSTVO ....

B.D. 3307 from 26. listopad 1944, taken from Book No. 43

Veličina krivnje koju čovječanstvo svaljuje (natovaruje) na sebe, svakodnevno se povećava, i treba nazvati krivima sve ljude koji izvršavaju ili odobravaju postupke kojima je zanijekana svaka Ljubav prema bližnjemu. Gdje provaljuju mržnja i neljubavnost (nemilosrdnost), tamo ljudi griješe, jer oni krše Božji red, oni krše Zapovjedi Ljubavi prema Bogu i prema bližnjemu. I tako oni povećavaju krivnju svakim postupkom koji je loš, a sebe čini krivim i onaj koji se ne gnuša takvog postupka, nego pristaje na njega (odobrava ga). Ali ljudi ne promišljaju na posljedice, no oni ih moraju na sebe preuzeti na Zemlji ili u onostranom, a budući da se krivnja uzdiže u neizmjerno, ona se ne može iskupiti (namiriti) ni na Zemlji ni u onostranom, jer je zemaljsko vrijeme prekratko, a u onostranom se razvoj naviše može odvijati samo od određenog stupnja nadalje, a ovaj stupanj više ne dosežu ljudi, koji su se učinili krivima do te mjere da oni svakog dana i svakog sata počinjaju prijestup u novoj neljubavnosti. I zato oni moraju i dalje ostati na ovoj Zemlji, oni ne mogu nakon svoje smrti ući u duhovno kraljevstvo, nego njihova smrt znači jedino promjenu njihovog izvanjskog oblika, njihove duše će dobiti druge pokrivače, i kretati se i dalje na Zemlji, samo u potpuno neslobodnom stanju. Jer, kroz njihovu ogromnu krivnju, oni su proigrali svaku slobodu, i dospjeli u mučno zatočeništvo, iz kojeg se sami ne mogu osloboditi. No, veličina krivnje zahtijeva iskupljenje (naknadu), a budući da u duhovnom kraljevstvu oni moraju vječnostima čamiti i patiti, žele li se oni osloboditi svoje velike krivnje, Božje je Djelo milosrđa to da On stvara drugu mogućnost da se okaje ova krivnja i istodobno iznova teži slobodi, čak i ako je nakon beskrajno dugog vremena duši iznova odobrena obnovljena sloboda volje. Ipak će, u stanju prisile biti potaknuta na aktivnost, koja istovremeno znači viši razvoj, dok u onostranom, u duhovnom kraljevstvu suštini nedostaje svake snage, a također je i volja za aktivnošću potpuno paralizirana (onemogućena) vlastitom krivnjom. Stoga je naizgled najokrutnije djelo Božanskog Stvoritelja, ujedno djelo Ljubavi prema palom duhovnom, koje je svoju nekadašnju krivnju višestruko povećalo kroz Bogu-protivne postupke, koje ono u slobodnoj volji vrši na Zemlji. I dok god se ljudi ne vrate i ne promijene u Ljubav, oni na sebe nagomilavaju krivnju na krivnju, a posljedice su zastrašujuće, jer oni neizbježno privlače Božji Sud, i sebe same lišavaju svake slobode .... Jer, oni moraju ispaštati zbog Božanske Pravednosti, oni sve posljedice moraju preuzeti na sebe .... oni moraju još jednom proći hod kroz cijelo Stvaranje, dok im iznova nije dana slobodna volja, kako bi ju oni sada mogli iskoristiti za konačno oslobađanje iz forme.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

UNUTARNJE POTICANJE JE BOŽJA INSTRUKCIJA .... PODREĐIVANJE VOLJE ....

B.D. 3308 from 27. listopad 1944, taken from Book No. 43

Bog vas obavještava o svojim instrukcijama kroz vaše srce .... Čim se osjećate potaknuti nešto učiniti, čim ste na to nagnani iznutra, vi ćete uvijek biti podučeni/upućeni putem glasa Božjeg, pod uvjetom da se trudite živjeti u skladu sa Božjom voljom, da vi time stremite prema Njemu i sebe povjerite Njegovom rukovođenju. Onda ćete biti usmjereni Njegovom voljom na takav način da u vama imate istu volju pošto ste sebe svjesno podredili Njegovoj volji; jedino onda vi možete udovoljiti poticanju vašeg srca i vaša će djelovanja biti ispravna i u skladu sa Božjom voljom. Ipak vi morate sebe ozbiljno kritički ispitati u pogledu toga kojoj sili dajete pravo da vama rukovodi .... Iskrena molitva vas štiti od suprotne sile; međutim, štogod činite bez da ste zatražili Božji blagoslov, štogod činite čisto da bi unaprijedili blagostanje vašeg tijela, štogod čine oni od vas koji su potpuno odvojeni od Boga to nisu Njegova upućivanja već ona Njegova neprijatelja (Sotone), a ona će nanijeti štetu vašoj duši. Čovjek koji stremi prema Bogu se nikad ne treba bojati kako će razmišljati ili se ponašati pogrešno, budući mu njegov stav prema Bogu također dozvoljava da bude dohvaćen (= ‘da mu priđu’, no u smislu, ‘da uđu u njega’) od strane duhovnih sila i ovlašćuje ih da zaštitnički hodaju pored njega, time također odvraćajući/spriječavajući utjecaje zlih sila. Jedino žudnja za Bogom osigurava čovjeku Božansku zaštitu, a svatko tko je Božanski zaštićen ne može zalutati, on može činiti jedino što je od koristi za njegovu dušu. On je vođen od strane Boga Osobno i svaka cesta kojom se uputi je važna i vodi do cilja.

Iako čovjek djeluje sukladno njegovom vlastitom nahođenju, utoliko što ga njegova volja nagoni poduzeti ovu ili onu akciju, to je unatoč tome Božja volja koja sebe očituje kroz njegovu volju netom se čovjek prepušta unutarnjem poticanju. Ako, međutim, on ne obraća pažnju na ovo nagonjenje onda mu se on odupire, on postaje neodlučan pošto njegova volja sebe još nije u potpunosti podredila Božjoj volji. A to je ono čega se on mora čuvati, jer to je uvijek posljedica toga što nedovoljno često moli .... Što je on intimnije u kontaktu sa Bogom to će jasnije vidjeti svoj ocrtan put i to će on dobrovoljnije slijediti instrukcije otkrivene od strane Boga kroz njegovo srce. Jedino ga udaljenost od Boga lišava istančanog/produbljenog osjećaja za Božansku volju, jer u tom slučaju se on mora osloniti na samog sebe i biti će nesiguran po pitanju toga što bi trebao učiniti a što ne. A Božji neprijatelj se koristi takvim situacijama tako što se podešava sa čovjekovim mislima (= u smislu, ‘što ulazi u njegovu misaonu frekvenciju’), tako što ga pokušava nagnati da svaku svoju akciju temelji na svojem vlastitom probitku. I onda će se čovjek morati boriti, on će se morati boriti kako bi ponovno povratio svoju vezu sa Bogom koja će mu donijeti jasnoću misli tako da će biti u stanju oduprijeti se kušnjama. Svatko tko traži Boga neće ići pogrešnim putem; međutim, cesta svakog tko Njega isključi će ga voditi u stranu. To je razlog zašto ništa ne smije biti poduzeto bez molitve za Božji blagoslov, onda će ljudsko razmišljanje biti ispravno vođeno i svaka aktivnost će uključivati (u smislu, ‘biti udružena sa’) Božju volju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNE I ZEMALJSKE VEZE .... STUPANJ ZRELOSTI ....

B.D. 3309 from 27. listopad 1944, taken from Book No. 43

U duhovnom području povezuju se duše koje se nalaze na istom duhovnom stupnju, da bi združeno djelovale koristeći se snagom koja im dolazi iz Boga. To povezivanje izrazito usrećuje, pošto je potpuni sklad temelj svim dušama koje su primatelji svjetla i snage, i svojstvena im je najdublja Ljubav koju prenose jedne na druge. To je neprestano davanje i dijeljenje koje čini blaženim, neprestano Ljubav-no djelovanje spram duša kojima je potrebna pomoć i koje trebaju svjetlo i snagu. Spoj isto-usmjerenih i jednako zrelih bića donosi im umnoženu snagu, uz pomoć koje su sposobni obavljati veće zadatke negoli sami. A sukladno tome su i njihovi uspjesi. Tako da se na izvjestan način proširuje radno polje svjetlosnih bića, krug onih koje treba obrazovati postaje sve veći, i to ih potiče na sve marljiviju aktivnost, što opet za sobom povlači umnoženu dostavu snage.

Bića koja u duhovnom djelovanju tvore zajedništvo, nadasve su sretna bića, jer Ljubav jednih prema drugima povezuje ih uskom vezom. No oni tu vezu koja odgovara njihovom stupnju zrelosti mogu ostvariti samo u duhovnoj sferi. To su duhovno srodne duše, koje na zemlji često nisu imale ni dodira, a koje u blaženosti daleko nadmašuju sve zemaljske veze baš radi potpunog sklada njihove volje, znanja i Ljubavi. Taj sklad se na zemlji rijetko sreće, a zemaljske veze najčešće su tjelesno uvjetovane, a duhova podudarnost im nedostaje. No tada jedno drugom mogu biti na smetnju pri duševnom razvoju, iako svatko opet može sazrijevati i na suprotnostima (otporima) i teškoćama koje proizlaze iz različitosti ovih povezanih duša.

Pa i pored toga, isti duhovni stupanj zrelosti jako je rijedak kod zemaljskih veza, jer to bi već na zemlji bila prevelika sreća, znači stanje koje se više ne bi moglo nositi sa zemaljskim životom, budući da tada ljudi ne bi bili sposobni ispunjavati svoj zemaljski zadatak, nego bi još jedino mogli biti duhovno aktivni u skladu sa svojom zrelošću. A takva jedna duhovna aktivnost zahtjeva i duhovnu snagu, koja bi se neupućenim i nezrelim bližnjima činila natprirodna i ometala bi njihovu vjeru i slobodnu volju, tj. ti bi duhovno povezani ljudi posjedovali izvanrednu snagu, što bi međutim bližnjim ljudima bilo neshvatljivo i u vjeri ih činilo ne-slobodnima.

Tako da se duhovno isto zreli ljudi mogu povezati tek u duhovnom području, i oni se na Zemlji moraju odreći (odustati/ne računati na) veze. No i pored toga oni mogu djelovati u Ljubavi jedni pored drugih i jedni za druge i vršiti svoju duhovnu aktivnost na svoju vlastitu sreću, jer oni su tada kao radnici u vinogradu Gospodara od blagodati za bezbrojne duše, kojima oni pomažu prema svjetlu, i oni će jedni na drugima još sazrjeti prije svog odlaska sa Zemlje, da bi onda u duhovnom kraljevstvu mogli ući u vezu i tada združeno djelovati kao svjetlosna bića, koja su prožeta snagom i svjetlošću i svoje duhovno bogatstvo dijele sa dušama koje oni žele usrećiti ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZAJEDNICA VJERNIKA... SNAGA VJERE...

B.D. 3312 from 29. listopad 1944, taken from Book No. 43

Jedna zajednica vjernika može stvoriti veliki blagoslov usred nevjernika, jer ako oni u potpunosti žive Božju Riječ, i sami na sebi ispunjavaju Božja Obećanja, vjernici će dati živi primjer za Kristovo učenje Ljubavi, i istovremeno dokaz za Istinitost Njegove Riječi, kroz što i nevjernici mogu doći do vjere, ako su oni dobre volje. A ova zajednica vjernika je Kristova Crkva, kroz koju se sada rasprostranjuje Njegova Riječ, jer tko živi u vjeri, ispunjava Božanske zapovijedi, stoga uzima Kristovo učenje Ljubavi za liniju vodilju svojega života, taj će nastojati i svoje bližnje potaknuti na to; on će im predočiti Božju Riječ, on će im propovijedati Ljubav, on će pokušavati učvrstiti njihovu vjeru, i nastojat će ih uključiti u Kristovu Crkvu, zajednicu vjernika, kako bi osvojio njihove duše za Božje kraljevstvo. On će tako raditi za Božje kraljevstvo... A tako jedna zajednica vjernika može vrlo blagotvorno djelovati, i također pripremiti bližnje za nadolazeću borbu vjere. On njima može pružiti dokaz koja snaga leži u vjeri i koje bogato znanje ljudima donosi život u Ljubavi, i oni će time biti potaknuti da njeguju vjeru i Ljubav, i kroz to se osnaže i osposobe da pruže otpor kada i njima priđe borba vjere. Jedan će se morati ohrabriti i podići na drugome, a vjernik će također imati snagu da bude podrška slabovjernome. A zajednica vjernika će poput bedema odolijevati nasrtajima kroz svijet, kroz ljude bez vjere. Jer, Božja Riječ prenosi veliku snagu vjernicima. Božanska volja je ljudima proglašena kroz Božju Riječ, njima je dovedeno Kristovo učenje Ljubavi, i tko ispunjava Božju volju živeći u Ljubavi, također će biti prožet Božjom snagom, a ova je nepobjediva, tako da vjernik može bez brige gledati ususret nadolazeće vrijeme, i također prenijeti snagu onima koji se priključuju, koji pristupaju zajednici u volji da učine ispravno pred Bogom. Vjernik ne gubi njegovu vjeru, jer ono što on posjeduje u duhovnom dobru, odgovara Istini, on to nikada više ne ostavlja, a ovo duhovno dobro mu je također donijelo duboku vjeru koja je sada živa, odnosno vrši djela Ljubavi, čime se duhovno znanje čovjeka sve više povećava. Takva će vjera biti nepokolebljiva, i zato će također izdržati u posljednjoj borbi. Na njemu će se mnogi slabovjerni osnažiti, i nevjernici promijeniti i doći do vjere, jer će snaga vjere biti očigledna, ako ju oni koji duboko vjeruju traže, kako bi bližnjima pružili dokaz da je Božja Riječ Istina i zavrjeđuje najpotpuniju vjeru.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

RAZLIČITE SFERE U DUHOVNOM KRALJEVSTVU ....

B.D. 3316 from 3. studeni 1944, taken from Book No. 43

Odmah nakon fizičke smrti duša napušta tijelo i odlazi u duhovno kraljevstvo što, zavisno o njezinoj zrelosti, može biti blizu ili daleko od Zemlje. Ovo ne bi trebalo shvatiti u trodimenzionalnom smislu, udaljenost je rezultat različitosti između sfera koje istinski pripadaju duhovnom kraljevstvu pošto su one udaljene od i izvan zemaljsko-materijalnog svijeta i nezrela duša treba putovati dug put u vremenu prije nego pristigne u svjetlosne sfere. Usporedno, zrela duša pristigne u te sfere brzo poput munje nakon njezine fizičke smrti pošto ne iziskuje niti vrijeme niti prostor da bi se prevladala udaljenost od Zemlje do svjetlosnih sfera. Ona jedino treba snagu koju je njezino stanje zrelosti steklo.

Nesavršene duše, međutim, ne mogu sebe razdvojiti tako brzo od Zemlje, dijelom zbog toga jer su preslabe da bi sebe uzdignule a dijelom zato što su njihova osjetla i dalje priljubljena za zemaljske stvari. One ne žele napustiti Zemlju i tako ostaju blizu Zemlje jedno vrlo dugo vrijeme, uglavnom unutar okruženja koja su običavala okupirati tijekom njihovog života. Naknadno one niti ne mogu uvijek osjetiti njihovu promjenu iz zemaljskog u duhovno kraljevstvo. Njihovo okruženje njima i dalje izgleda zemaljsko i duše su često nesvjesne kako više nisu fizički žive. Usprkos tome, čudno im je kako više ne mogu uspostaviti vezu sa ljudima na Zemlji, da ih oni ne mogu čuti i da ih ljudi ignoriraju. Naračun ovog stanja oni postepeno postaju svjesni njihove situacije, počinju razumjeti kako više ne žive na Zemlji već da su onkraj/izvan Zemlje u duhovnom kraljevstvu. Ali sve dok je duša i dalje svjetovna ona sebe ne može udaljiti iz ovog okruženja; ona je i dalje uzemljena i to doživljava kao bolno stanje pošto je sve što žudi ili vjeruje kako posjeduje nedohvatno.

I sada ona polako treba prevladati njezinu žudnju za zemaljskim vlasništvima; jedino kada je u tome uspjela će se ona postepeno odmaknuti od Zemlje, sfere će početi izgledati drugačije, i zavisno o dušinoj zrelosti ona više neće vidjeti zemaljske već jedino duhovne tvorevine, to jest, duhovna vizija duše će biti sposobna vidjeti duhovne tvorevine koje nezrelo biće ne može vidjeti iako su one prisutne. Ali kada zrela duša ode sa Zemlje ona može smjesta razlikovati njezino okruženje u duhovnom kraljevstvu pošto je njezina zrelost ostvarila sposobnost duhovne vizije. Takva će duša također prepoznati duše koje sretne u onostranom dok su nezrele duše za to nesposobne, to jest, one jedino prepoznaju duše koje poput njih samih hodaju u tami, koje su u istom nesavršenom stanju. Međutim, svjetlosna bića su im nevidljiva, i čak kad ova prikriju njihovo svjetlo i približe im se oni ih ne mogu percipirati .... Duhovna se vizija razvija jedino tijekom određenog stanja zrelosti ali onda su duše također okružene sa svjetlom, dok su one koje su nesposobne vidjeti radi njihove nerazvijene duhovne vizije okružene sa duhovnom tamom.

Međutim, zemaljski predmeti za kojima žude su im vidljivi; usprkos tome oni su samo iluzije koje ne postoje u stvarnosti ali koje se pojavljuju uslijed dušine čežnje, da bi odmah opet nestali poput fatamorgane čim ih duša želi dodirnuti ili iskoristiti, jer njihova prolazna/nestalna priroda treba prisiliti dušu da razumije kako treba stremiti za vrijednostima koje su uzvišenije od vremenih zemaljskih vlasništava. Posljedično tome, ni jedno svjetlosno biće se neće približiti duši sve dok ona i dalje žudi takve svojine, pošto svjetovne duše neće slušati svjetlosna bića kada ona dođu zamaskirana da bi donijeli Evanđelje. U ovoj situaciji one jedino mogu biti pomognute molitvom drugog ljudskog bića, jedino onda će se one okrenuti od materije i potražiti alternativu u duhovnom carstvu. Onda će ih bića koja su voljna pomoći susresti, podučiti ih i usmjeriti ih ka putu uzlaza. A što voljnije prihvate instrukcije svjetlosnih bića to će prije steći duhovnu viziju i tako su izbavljeni iz tame .... oni su ušli u sfere gdje mogu primiti i dati svjetlo. Putovali su putem koji može uzeti kratko ali također jako dugo vrijeme, zavisno o dušinom nastojanju za materijalnim vlasništvima koje ju drže priljubljenu uz Zemlju dok ne izgube svoju privlačnost, i onda su od strane svjetlosnih bića upoznati sa čistom istinom kako bi radili za kraljevstvo Božje u onostranom time što će dijeliti znanje sa potrebitim dušama koje i dalje žive u duhovnoj tami.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

POSLJEDNJI SUD .... KAZNA ZA GRIJEH I ČIN MILOSTI ....

B.D. 3321 from 8. studeni 1944, taken from Book No. 43

Strah i užas će zahvatiti ljude pred Krajem i njihovom bespomoćnošću, jer osim nekolicine vjernih Bogu, svima nedostaje vjere u punog Ljubavi, mudrog i svemogućeg Boga, u nastavak života nakon smrti, i u duhovno kraljevstvo. Oni vjeruju jedino onome što vide, a vide smrt (propadanje) toga, i stoga je njihovo stanje beznadno. Oni su previsoko cijenili zemaljski život, i oni sada prepoznaju svoju nemoć da ga produže makar za jedan sat, a nesavršenost njihove duše ih užasava, jer se oni boje smrti. Oni nesvjesno osjećaju da duša ide ususret krajnje mučnom stanju, da za dušu nema nestajanja, a u njihovoj nedostatnoj zrelosti duše, oni se stoga moraju bojati Kraja ili doći k vjeri .... Čovjek koji vjeruje se suočava s Krajem s mirom, on zna da je zaštićen dok god on živi na Zemlji .... a njega ne plaši ni život nakon njegove smrti, to je za njega stvarni život, koji je njemu bio svrha i cilj zemaljskog života .... No, Posljednje vrijeme će biti strašno, jer će se sve sile tame ujediniti i bješnjeti protiv svjetla na Zemlji, kako bi ga povukle u tamu. I vjernici upadaju u krajnju nevolju, od koje im smrt izgleda kao izbavljenje. I zato oni čeznu za Posljednjim satima, oni spokojno iščekuju opoziv s ove Zemlje, i nadaju se dolasku Gospodara, koji prethodi Posljednjem Sudu. I iz toga oni crpe snagu za otpor .... Ali, Sotona bjesni, sve dok ne dođe Posljednji čas .... Ljudi se međusobno prestižu u okrutnosti i na nečuven način idu protiv vjernika .... Tamo ih sustiže Sud .... Plamen izbija iz Zemlje i konzumira sve što zahvati. I ljudi pred očima vide smrt, kojoj oni ne mogu umaći. No, njihova nevolja i strah ne nadmašuju mjeru grijeha, koje su oni sebi natovarili u vrijeme progona protiv Bogu-odanih, budući je ova mjera prepuna, i može biti namirena jedino kroz progonstvo u čvrstu materiju, da suština u ovoj nosi krivnju kroz dugo vrijeme zatočeništva. I nijedan čovjek neće izbjeći svoju sudbinu, koju je on sam sebi stvorio kroz svoj način života .... Strah i zaprepašćenje će biti preveliki za sve grješnike (krivce, kršitelje) .... a podjednako blaženstvo pri dolasku Gospodara za vjernike, i sve nevolje na Zemlji će okončati za dugo vremena. Ljudi sebi ne mogu predočiti proces koji će se odvijati na Posljednjem Sudu. Božja moć kažnjava sve Njemu suprotstavljeno .... sam Sotona će biti svezan, a s njim sve snage koje su mu bile poslušne. A Zemlja će u ovo vrijeme biti mjesto živih vragova, u potpunosti u vlasti njihovog gospodara .... Ali oni ga nisu slijedili prisiljeni, nego dobrovoljno, i zato su također svi Božji protivnici, koji će sada osjetiti Božji gnjev ....

Oni moraju nadoknaditi za svoju grješnost, oni moraju na sebe uzeti neizrecive muke, budući se oni nalaze u krajnjoj udaljenosti od Boga, a to znači potpunu nemoć i najtvrđe zatočeništvo, stanje koje je nezamislivo bolno za nekad snažno duhovno koje se moglo kretati u slobodi, budući da ono ne gubi svjesnost postojanja. A ipak, ovaj čin progonstva u najtvrđu materiju je čin Božje milosti, da ovom duhovnom pomogne da se oslobodi, kako bi mu dao mogućnost da iznova dosegne izvorno stanje. No, veličina krivnje grijeha određuje i mjeru muke; muke su zaista kazna, okajanje (namirenje) za grijehe, ali istodobno i sredstvo za poboljšanje (lijek), sredstvo za pretvaranje Bogu-potpuno-udaljenog duhovnoga u bića koja teže Bogu. To da je ovo sredstvo takve tvrdoće, koja ljudima izgleda okrutna, posljedica je samog čovječanstva u Posljednjem vremenu na ovoj Zemlji, jer duhovno, koje je već u fazi slobodne volje, nazaduje do krajnje dubine, unatoč svoj Božjoj pomoći koja joj dolazi ususret, koja bi duhovno željela od toga sačuvati. Ljudi se izruguju s Božjom Ljubavi, oni ne obraćaju pažnju na Njegovu Riječ, ni na Njegove sluge i proroke, oni puštaju da svi zemaljski događaji prođu pokraj njih bez da ostave utisak; njihova slobodna volja se okreće nadolje, prema onome koji se bori protiv Boga, i tako oni postaju nalik njemu. To za sobom može povući jedino potpuno progonstvo od Boga, a ovo potpuno progonstvo je uvijek stanje najveće muke, budući je jedino Božja blizina za biće usrećujuća, a udaljenost od Boga potpuno proturječi izvornom stanju bića (suštine). Želi li sada Bog dati palom biću priliku da se iznova vrati Njemu, onda ono mora okusiti muke udaljenosti od Njega, tako da se iz vlastite volje promijeni i iznova teži Bogu. Isprva je ono zaista toliko Bogu-protivno, da ne nalazi ovu volju, pa stoga boravak u čvrstoj materiji traje beskrajno dugo vremena. No, Bog zna za to kada tvrdoglavost volje počinje popuštati, i On onda također olabavljuje ovojnicu duhovnoga, i to brže, što popustljivije (pokornije, lakše za oblikovati) se duhovno pokaže u formi. Ovo je jedini način na koji duhovno iznova može stići u stanje slobodne volje, što ga sada opet stavlja pred odluku. Jer ona se neizostavno mora poduzeti u potpunoj slobodi volje. Stoga je i nadolazeći Sud samo jedan čin za spašavanje duhovnog, iako je to povezano s mučnim okajavanjem za mjeru grijeha koju je čovjek na sebe natovario u Posljednjem vremenu prije Kraja. Na ovoj Zemlji više nema uzlaznog razvoja, stoga promjene volje, i zato će svaki život završiti. Ponovno započinje vrijeme povezanosti s Bogom, i nevinosti (nedužnosti, bezgrješnosti) za malobrojne koje je Bog prethodno uzeo sa Zemlje, koje je On odredio za reprodukciju ljudskog roda, nakon što je svim drugim ljudima oduzet fizički život, pa oni više ne mogu tlačiti nekolicinu dobrih, Bogu-odanih ljudi. Jer ovo je Kraj, da Bog razdvaja dobre od loših, da On dobre nagrađuje, a zle kažnjava .... da prvi smiju voditi rajski život na Novoj Zemlji, a posljednji su osuđeni na beskrajno dugo zatočeništvo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SVJETLOSNE SFERE .... PONOVNI SUSRET .... BLAŽENSTVO ....

B.D. 3324 from 10. studeni 1944, taken from Book No. 43

Poput oblaka svjetlosti će se zrela duša nakon svoje tjelesne smrti uzvinuti iz zemaljske oblasti u onostrane sfere, i onda je ona prevladala svu materiju, onda je ona slobodna od svakog lanca, ona je opet ono što je izvorno bila, slobodno duhovno biće, puno svjetla i snage. Ona je vidljiva i prepoznatljiva samo jednako zrelom duhovnom, koje je stoga u stanju duhovno gledati, dok ostaje nevidljiva nezrelom duhovnom, pa ne može ni biti prepoznata od njega. I zato između zrelog i nezrelog duhovnoga, odnosno između umrlih duša sa Zemlje, koje ulaze u onostrano u različitom stanju zrelosti, također ne može biti ponovnog susreta (viđenja), tako dugo dok nezrelo duhovno ne postigne određeni stupanj zrelosti, koji mu otvara svjetlosne sfere. Nesavršeno duhovno je doduše, prepoznatljivo svjetlosnim bićima, budući ova vide sve, i njima ništa nije skriveno; tako ona poznaju i svaku dušu koja se još uvijek nalazi u tami duha; no ona ne mogu biti prepoznata od njih. Čežnja duša za njihovim voljenima, ponekad je tako snažna da je to pokretačka sila za viši razvoj u onostranom, čim je duša ušla u fazu spoznaje i zna o mogućnosti napredovanja u duhovnom kraljevstvu kroz Ljubavno djelovanje. Tada je ona neumorno aktivna, budući ju žudnja za njoj bliskim dušama neprekidno potiče naviše. Jer, ona prepoznaje slične sebi, te stoga zna da će ponovno vidjeti i svoje ljubljene, i ova spoznaja joj uvijek iznova daje snagu, a ova snaga joj je dovedena upravo od onih bića koja su cilj njene čežnje; ona mogu dušama dostaviti snagu, ipak neprepoznata od njih. Približe li im se ona kako bi im dala pomoćni savjet, ona se tada prikriju, budući nezrele duše ne mogu podnijeti njihovu puninu svjetla. One stoga vide sebe okružene bićima, koja su im međutim nepoznata, i koja naizgled ne pripadaju nikakvoj drugoj svjetlosnoj sferi nego njihovoj vlastitoj. No, budući da im ona pomažu savjetom i djelom, nesavršene duše su im zahvalne i sklone, te one slijede njihove savjete. I tako zrela bića povlače njihove ljubljene naviše, sve dok ne postignu stupanj zrelosti u kojem oni postaju primatelji svjetla. Onda oni također mogu duhovno gledati, oni prepoznaju njihovo okruženje, oni prepoznaju svjetlosna bića jednake zrelosti, i njihovo blaženstvo stalno raste, jer se oni s njima mogu povezati, jer će iznova vidjeti svoje ljubljene, i sada sa svoje strane opet pomažu onima koji skapavaju u tami duha. Tek kada je postignut stupanj zrelosti koji omogućuje duhovno gledanje, duša je slobodna od svakog tereta, budući je onda i ona u svjetlu, u spoznaji Čiste Istine i u Ljubavi. A svaka aktivnost koju ona sada izvodi, je usrećujuća, budući ju jedino Ljubav na to potiče, a Ljubavno djelovanje joj uvijek pobuđuje blaženstvo. Spajanje s jednako zrelim dušama, koje se upotpunjuju u najdubljem skladu, istinsko je blaženstvo, budući je najdublja Ljubav koja traži i nalazi sjedinjenje. A Ljubav je uvijek usrećujuća, ako se ona odnosi na čisto duhovno, jer ona je davajuća, a ne potražujuća. Pa ipak, ova Ljubav kulminira u žudnji za Bogom, u konačnom sjedinjenju s Njime. A ova žudnja će se uvijek ispuniti, jer biće može žudjeti Boga u svako doba, i može također u svako doba računati na ispunjenje svoje čežnje, budući Bog daje neprestano, On uvijek razdjeljuje Svoju Ljubav, i time stanovnike duhovnog kraljevstva čini najblaženijim bićima .... Njihovo blaženstvo je nepredočivo, budući Ljubav i svjetlo ispunjaju ove sfere, gdje bića mogu boraviti u blizini Boga, Koji je vječna Ljubav i Samo izvorno svjetlo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

USKLAĐENOST DUHOVNIH REZULTATA .... ISTINA ....

B.D. 3328 from 13. studeni 1944, taken from Book No. 43

Potpuna usklađenost misli i riječi biti će rezultat kod svih onih koji su prosvijetljeni Duhom Božjim, jer svi oni biti će učeni od Samog Duha Božjeg i mogu zastupati samo istu Istinu, budući da su ju primili od Boga kroz Njegov Duh. No usklađenost misli ne ovisi o tome da li ljudi pripadaju istom vjerskom pravcu, nego oni jedino moraju duhovno biti na istom putu, tj. njihov život mora biti usklađen sa voljom Božjom putem sprovođenja aktivne Ljubavi prema bližnjemu. Jer putem nje duh u njima se budi u život, i on ih onda može poučavati tj. uvoditi u Istinu.

No ljudi probuđeni Duhom Božjim najčešće će slijediti druge ciljeve od onoga što se općenito zahtijeva od crkvenih organizacija. Oni se neće baš toliko držati vanjštine, nego će srž stvari, Kristovo učenje Ljubavi, učiniti niti vodiljom života, dakle svoj će život voditi u skladu sa tim učenjem Ljubavi, pa čak i kad u posluhu crkvi kojoj pripadaju ispunjavaju njene zapovijedi. Ali ispunjavanje crkvenih zapovijedi ne pridonosi im buđenju duha, nego jedino ispunjavanje Božanskih zapovijedi, koje zahtijevaju Ljubav, zbog čega može biti probuđena duha i onaj čovjek koji ne pripada vanjskoj crkvi ali živi u Ljubavi. Jer on pripada crkvi Kristovoj koja obuhvaća zajednicu vjernika, onoj crkvi, koju je Krist ustanovio riječima: “Ti si Petar, stijena, na tebi ću sagraditi Moju crkvu ....”.

A ta zajednica vjernika može se sastojati od najrazličitijih crkvenih organizacija, jer u svakoj od njih će biti istinskih vjernika, ljudi koji prakticiraju Ljubav, u kojima može djelovati Božji Duh. A oni će biti istog duha, zastupati će isti misaoni pravac, imati će isto razumijevanje za duhovne probleme, težiti će istom duhovnom cilju, pošto su od Duha Božjeg uvođeni u Istinu a ona si nikada ne može proturječiti. A to je znamen, obilježje Kristove crkve, da su svi njezini članovi jednog usmjerenja i duha, no da oni ne zastupaju vanjski dobiveno, dakle putem drugih ljudi njima dano misaono blago, nego su iznutra primili Istinu, jer i to misaono blago koje im je izvana predano mora prvo putem djelovanja Duha u čovjeku postati njegovo vlasništvo, prije nego on to može zastupati.

Ali zemaljske crkvene organizacije zahtijevaju bezuvjetno prihvaćanje učenja koja su im putem njih dostavljena; oni postavljaju jednu dogmu, i njeno odbijanje onda predstavljaju kao grijeh, dakle ljudima je svako zauzimanje stava s obzirom na to zabranjeno. To nije vjera .... to nije duhovno dobiveno misaono blago koje se može zastupati s punim uvjerenjem, ako čovjek prije toga nije zbiljski zauzeo stav u odnosu na to. Tako da ni Duh Božji u takvim ljudima ne može biti aktivan, budući da Mu oni ne daju priliku putem ozbiljnog promišljanja da im odgovori na njihova pitanja, da ih poduči i da ispravi neistinu ....

Dakle Duhu Božjemu djelovanje je onemogućeno, ne može se izraziti, jer ga se ne traži za objašnjenje. Stoga će se i oni ljudi isto tako uskladiti u njihovim mišljenjima i mislima, no samo će ponavljati ono što im je učinjeno obavezom, a neće zastupati svoje vlastito zadobivene misli, koje su se u njima izrodile iz duboke potrebe za Čistom Istinom .... Tako da to onda nije vlastito misaono blago, nego je prihvaćeno od drugih ljudi i posljedično tome nije djelovanje vlastite duhovne iskre ....

I pored toga se pripisuje djelovanje Božanskog Duha onim rezultatima koji su daleko od Čiste Istine, budući da ljudi ne znaju kada i gdje Božji Duh može djelovati .... jer oni djelovanje Duha vežu uz određenu osobu, uz određeni rang ili određeni autoritet .... Duh Božji djeluje gdje On želi .... A uvijek jedino tamo gdje jedno srce koje je sposobno i voljno za Ljubav to djelovanje dopusti, gdje su preduvjeti ispunjeni, koje je Bog postavio da bi Čistu Istinu putem Svog Duha mogao ljudima proslijediti .... A te preduvjete mogu ispuniti svi ljudi, skroz svejedno kojem duhovnom pravcu oni pripadaju i kojeg ranga su oni na Zemlji ....

I zato Istina može biti samo ondje gdje djeluje Duh Božji, i uvijek će biti skladno. I ako dolazi do različitih duhovnih rezultata i misli, ne može se govoriti o djelovanju Duha, i mora se ispitati gdje je zanemareno ispunjavanje preduvjeta. Jer Duh Božji podučava ljude uvijek u istoj Istini, koja je vječna i nepromjenjiva .... A koja je na Zemlju uvijek sprovođena u čistoći, tamo gdje ljudi putem nesebičnog Ljubav-nog života bude svoj duh, koji ih onda iznutra podučava ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OSOBNA ODGOVORNOST .... DOGMA

B.D. 3329 from 14. studeni 1944, taken from Book No. 43

Svaki čovjek je osobno odgovoran za svoju dušu, i prema tome on sebe mora opravdati za svako loše/pokvareno/poročno/neispravno djelo baš kao i za svako izostavljanje/propuštanje dobrog djela. On za svoju krivnju/grijeh ne može kriviti druge ljude niti mu drugi ljudi mogu kompenzirati/nadoknaditi tu krivnju, već on sam osobno mora napraviti poboljšanja ili ‘is/po-pravke’) na Zemlji ili u onostranom. I isto tako, on jedini je sposoban podići/popraviti svoje stanje zrelosti, ono mu ne može biti dano kao dar, već se on mora potruditi da živi svoj život u skladu sa Božjom voljom. Stoga on osobno/sam treba prihvatiti brigu za spasenje svoje duše, pošto ga ni jedno drugo ljudsko biće toga ne može osloboditi. Naknadno, on sebe također mora informirati o Božjoj volji i prihvatiti Njegovu Riječ, koja mu otkriva Božansku volju. I on onda treba dozvoliti/omogućiti Božjoj Riječi da postane djelotvorna ili ‘da stupi na snagu’) u njemu. On prema tome ne bi trebao slijepo vjerovati u ono) što mu ljudi žele predstaviti već to najprije treba usporediti sa Božjom Riječju, i jedino ako to u potpunosti korespondira sa potonjom on sebe može podrediti tom utjecaju.

Ako je čovjek odgovoran za sebe on je također odgovoran i za svoje vlastite mentalne koncepte/ideje. Posljedično on je obavezan temeljno proučiti što god mu je ponuđeno, pošto je baš to ono za što će odgovarati. On sebe ne može opravdati da su mu bile ponuđene greške i da na taj način nije bio u stanju pronaći istinu, već on mora uložiti vlastiti napor da bi otkrio istinu, koja će mu također biti ponuđena ako on za nju pita ili ‘ako ju zatraži’). Pošto će ga Bog prozvati na odgovornost jednog dana On će mu najprije dati svaku mogućnost da bude sposoban prepoznati i živjeti u skladu sa onim što je ispravno. Međutim, kada se čovjek oslanja na ono što mu je dano od strane drugih ljudi on zaobilazi svu osobnu odgovornost, on ju pokušava istovariti na drugu osobu koja ga je educirala. Ipak Bog mu je dao intelekt i dar razmišljanja, i koristeći taj dar on može odabrati za sebe što je ispravno i što Bog želi i djelovati sa time u skladu, posljedično on također za to) može biti odgovoran.

Zbog toga, školski preneseno duhovno gradivo/znanje, time dakle i učenja koja čovjek školski prihvaća, ne mogu biti dovoljna za potpunu spoznaju Božje volje, sve dok se vlastitim razmišljanjem o tome u čovjeku ne probudi i uzdigne osjećaj odgovornosti .... A pri ozbiljnoj refleksiji će ljudsko biće shvatiti koja učenja su ljudima bila dana od strane Boga a koja učenja su im bila dodana od strane ljudi. Stoga, sa ciljem da u budućnosti bude odgovoran, čovjek se najprije treba pozabaviti sa primljenim znanjem i čineći tako, pod uvjetom da on ima žudnju za istinom, će on također biti u stanju razlikovati između istine i laži .... S obzirom na to da će dogmatsko učenje ugušiti u njemu njegov osjećaj odgovornosti, ono će ga zaista morati ugušiti, pošto će vjera u njega ili ispunjenje onog što se potražuje postati čisto mehanička stvar i osoba se više ne osjeća odgovornom za ono što ona vjeruje kako savjesno/pošteno čini. Jer što god ona čini je sa njezine strane učinjeno sa određenom količinom obaveze pošto je to od nje zahtjevano .... To nije djelo slobodne volje, iako je ona također sposobna odbiti ili ignorirati zahtjev, ali unutarnji poriv nedostaje koji bi trebao biti razlog za svaku akciju, za sve što Bog zahtjeva od ljudi.

Čovjek bi trebao biti svjestan činjenice da Bog jedino cijeni što on čini za ljubav ili ‘u ime ljubavi’), da bi njegovo razmišljanje i akcije trebali stoga jedino biti vođeni ljubavlju i da je svaki nedostatak ljubavi grijeh protiv Boga, Koji je ljubav Osobno, i da ljudsko biće mora za to biti odgovorno. Prema tome, što god mu je naređeno učiniti, što god je on obavezan učiniti, negira slobodnu misao i akciju. I ljudsko biće u stvarnosti jedino polaže račun svijetu, tj. onima koji su mu nametnuli obavezu. Iz tog razloga duša ne može izvući veliku dobrobit ako ljudsko biće ne djeluje i ne misli iz unutra. Posljedično tome, pošto ni jedna osoba nikad ne može preuzeti odgovornost za dušu druge osobe već ljudsko biće to mora prihvatiti za sebe, on je također obavezan pomno ispitati/istražiti da li se njegove misli ili akcije podudaraju sa Božjom voljom, i prema tome on mora (po)zna(va)ti Božju volju, koja mu je dodijeljena/otkrivena kroz Božju Riječ. I stoga Božja Riječ mora biti temelj a ne ljudska tumačenja i dodaci; i sa ciljem da to ispita, sa ciljem da jednog dana bude odgovoran, nužna je duboka veza sa Bogom, Koji će onda mentalno otkriti Svoju volju osobi koja ima žudnju za istinom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽANSKA ISKRA .... LJUBAV .... PLAMEN ....

B.D. 3332 from 17. studeni 1944, taken from Book No. 43

Božanska iskra u čovjeku može se pretvoriti u ogromni plamen, i onda ona proždire sve s čim dođe u dodir .... tj. Ljubav-na iskra neprestano treba novu hranu, ona sve privlači u svoje područje; ona zapaljuje i isijava toplinu, ona pročišćava i kristalizira što je nečisto, ona oživljava i budi, ona prosvjetljuje i prožima sve i ne miruje sve dok ono što je od nje zahvaćeno ne pređe u plamen. A tad čovjek može ići sa Zemlje, jer onda je on postigao svoj cilj, on se priključio Vječnom Božanstvu, Koje je u Sebi čista Ljubav (1 Ivanova 4:8, 16)). Božanska Ljubav-na iskra u čovjeku stupila je u vezu s Bogom, Koji jeste Sama Ljubav ....

No najčešće je potreban dug zemaljski život da bi se potpuno preobrazio u Ljubav .... najčešće se vatra Ljubavi u čovjeku ne pali, iskra doduše tinja; no ona nema snagu da se rasplamsa i da učini da se plamen žarko razgori. Pa se zato mora neprestano rasplamsavati kako se iskra ne bi ugasila, i mora joj se dostavljati hrana .... Ljubav u čovjeku mora se poticati na aktivnost .... Jedna izrazito snažna volja bližnjega mora zahvatiti njegovu dušu, Ljubav jednoga mora biti tako jaka da ju on prenese na drugoga, i na taj način se onda i iskra rasplamsava u snažan Ljubav-ni žar, tako da se oba plamena mogu stopiti i onda žarko zasjati .... Tamo gdje je jednom taj plamen upaljen, tamo on nikada više ne može biti ugašen, nego će on postajati sve svjetliji i sjajniji, pošto će uvijek nalaziti hranu .... duše, koje su u nevolji i koje će od Ljubav-nog plamena biti zahvaćane i konzumirane.

Jer, čovjek koji ljubi, te duše ne ostavlja u nevolji, i svaka djelatnost pomaganja opetovano je paljenje Božanske iskre, plamen u srcu postaje sve veći, i uskoro u okolini čovjeka neće biti ničega više što tom plamenu ne bi palo kao žrtva. No taj Ljubav-ni plamen ima jedan blagotvorni učinak, on je blag a opet pun žara, on nikoga neće povrijediti ili oštetiti, nego će usrećiti, probuditi i sazrijevati, ali on isto tako neće nikoga niti zaobići, jer plamen Ljubavi vrlo brzo se širi tamo gdje je jednom zapaljen ....

Božanska iskra u čovjeku ne može biti ugašena, ali može biti zatrpana, ako još nije dovoljno velika .... Tada ona doduše i dalje tinja pod pokrivačem neljubavnosti, ali je preslaba da se probije. No ako se izvana približi mali Ljubav-ni plamen, onda Božanska iskra propulsira i sjedinjuje se sa plamičkom Ljubavi, i taj plamen dovoljan je da sažeže ono što kao omotač, kao nečistoća sprječava žarku vatru. Jer Božanska iskra u čovjeku neprestano ga iznutra potiče na Ljubav-nu aktivnost. Volja čovjeka može dakle iskru raspiriti u snažni plamen, a taj plamen uvijek ide prema Bogu, izvoru Ljubavi i Svjetla.

Jer Božja Ljubav je vječna vatra, koja tinja u najsvjetlijem žaru i u sebe želi primiti sve .... Svaki plamičak, koji se sjedinio s tom vječnom vatrom, pristigao je na svoj cilj .... No bezbrojne iskre Božanske Ljubavi još lutaju okolo, one doduše neprestano svjetlucaju, no ne nalaze hranu da bi se mogle zapaliti i svijetlo se rasplamsati .... Njihova okolina je siromašna svjetlom i Ljubavlju, samo rijetko jedan plamičak blicne kroz noć; no gdje zasvijetli, tamo se Božanska iskra probila, i taj plamičak obećava da bi se mogao rasplamsati u svijetli plamen, jer ne može biti ugašen, pošto plamen Ljubavi probija svaku prepreku, konzumira ju i njen plamen neprestano se uvećava.

No Božanska iskra je dio Boga, plamen Ljubavi je zračenje Vječne Ljubavi, i ona zato nikada više ne može biti potpuno zatrpana, već samo skromno i pojedinačno sjajiti, gdje se volja čovjeka drži dalje od svakog Ljubav-nog djelovanja, gdje on ne omogućava da se Božanska iskra u njemu razvije do plamena putem Ljubavi prema bližnjemu. I zato čovječanstvo tumara u tmini noći, i njihovi plamičci samo tu i tamo skromno zasvjetle. A opet, noć može biti (pr))osvijetljena poput dana, gdje se putem srdačnog Ljubav-nog djelovanja pali plamičak za plamičkom, koji se sjedinjuju, prelaze u veliki plamen i sjaje u najpotpunijoj svjetlosnoj snazi .... Svi oni streme u pravcu neba prema velikom svjetlu, vječnom plamenu, s kojim se žude stopiti, kako bi bili blizu prasvjetlu, Vječnoj Ljubavi ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

UZROK TEŠKIH ŽIVOTNIH UVJETA

B.D. 3334 from 18. studeni 1944, taken from Book No. 43

Vi ne možete očekivati promjene na bolje u vašim životnim uvjetima sve dok sami ne promijenite vašu volju baš kao i vaše ponašanje u životu. Vaša percepcija o svrsi vašeg zemaljskog života je potpuno pogrešna i vi nikad ne bi čak ni razmišljali o njoj da vam je bio dan bezbrižan život mirne monotonije ili svjetovnog uživanja. Ali vi trebate postati svjesni vašeg istinskog zadatka na Zemlji, i prema tome vi ćete na razmišljanje o njemu biti motivirani teškim životnim uvjetima jer tek onda vam upućena/pametna bića koja su odgovorna za vašu duhovnu njegu, mentalno sugeriraju odgovor. I ovi teški uvjeti će se pogoršati ako ne uspiju u stimuliranju vašeg razmišljanja pošto u tom slučaju vi nećete živjeti svjesno, tj. vi nećete težiti duhovnom razvoju, koji je svrha i cilj vašeg zemaljskog života. I prema tome vi ćete morati izdržati teška vremena u svijetu i ne bi trebali očekivati poboljšanja sve dok se vi sami ne popravite, tj. sve dok ne prihvatite Božansku volju kao vodeći princip vašeg ponašanja. Jer Bog vas jedino može educirati tako da vaša volja postane aktivna sama od sebe i vama bi trebala samo mala količina patnje ako bi dobrovoljno razmišljali i oblikovali vaš život u skladu sa njegovom svrhom. Vi nastavljate biti opterećeni sa jako teškim uvjetima pošto ne činite nikakve pripreme za promjenu.

Zemlja će vidjeti mnogo patnje; bespomoćnost i patnja/muka će umoriti i iscrpiti ljude, a ipak oni bi mogli osigurati/pribaviti za sebe lakši zemaljski život samo da su prepoznali svoju patnju kao upozorenje od strane Boga, Koji ih na taj način upozorava da promjene svoje živote za njihovo vlastito dobro. Jer duša i tijelo će umrijeti na putu kojim hodaju. Bog želi spasiti dušu i prema tome stavlja tijelo pod pritisak, On vam želi ukazati pravi put samo ako bi Ga vi bili voljni slušati, kada vi, poradi teškog života, okrenete vaše misli ka Njemu, kada vi sebe zapitkujete o značenju i svrsi vašeg postojanja i žudite za mentalnim odgovorom.

I ako Ga slušate, ako obratite pažnju na Njegova upozorenja i živite sukladno tome, On će vas onda osloboditi vaših teških životnih uvjeta .... On će vas spasiti od sveg zla, duhovno a također i zemaljski, pošto On jedino traži od vas da razmišljate o Njemu i ostvarujete vašu istinsku svrhu u životu .... da žudite za napretkom a ne da se samo okupirate za zemaljskim životom .... Onda će On uzeti vaše brige od vas tamo gdje to nosi dobrobiti za vašu dušu, pošto Bog ne želi da patite ako vi vašu duhovnu dobrobit postavite na prvo mjesto. On vas svim sredstvima mora spasiti od vašeg vječnog uništenja koje vas, međutim, čeka ako bi živjeli bezbrižan zemaljski život i ostvarili svjetovno ispunjenje .... onda bi vaša duša bila izgubljena i vi ne bi postignuli vaš cilj na Zemlji, vi ne bi težili nagore i prema tome bi proživjeli vaš život uzalud.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNA SNAGA .... NEBESKI KRUH .... GLAD ....

B.D. 3339 from 21. studeni 1944, taken from Book No. 43

Duhovna hrana mora biti prihvaćena od gladnih srca, inače ostaje neučinkovita. Bog nudi duši hranu, ali kao što tijelo žudi zemaljsku hranu, tako i duša treba nositi žudnju za nebeskom hranom, a stupanj žudnje određuje i stupanj učinka. Gladna duša je prava primajuća posuda za duhovnu hranu, ona će jelo s neba probaviti, a također i osjetiti koja sila i snaga joj pritječe sa nebeskim jelom. Ona neće trebati gladovati, ako ona samo traži; ona se neće trebati ograničavati, jer duša nikada nije prezasićena duhovne hrane, ako se ona u potpunosti otvara da u sebe prima duhovnu hranu i piće. Ali, onda tijelo više ne traži zemaljske užitke, njegova žudnja za ovima opada, što više se duša osnažuje na Izvoru vječnog života. Jer, sada čovjeku zemaljski život više ne znači tako mnogo da on tijelu želi stalno pribavljati zemaljske užitke. Njegova namjera i nastojanje je duhovno kraljevstvo, duhovna ishrana i osnaživanje duše. A, čovjek koji tako žudi bit će dobro opskrbljen duhovno, i također fizički, jer njemu neće ništa nedostajati, budući on spasenje svoje duše pretpostavlja dobrobiti tijela, i ne zadovoljava se zemaljskom hranom, koju tijelo zaista treba, ali koja vrlo malo doprinosi sazrijevanju duše. No, ako čovjek žudi duhovnu hranu, onda ni tjelesna hrana neće biti bez utjecaja na razvoj duše, jer onda ona crpi iz svega što tijelo u sebe uzima, iz duhovnih supstanci koje joj se pridružuju i povećavaju njenu duhovnu snagu .... Duhovna hrana je od Boga Osobno ponuđena čovjeku neposredno ili kroz Njegove nebeske sluge, koji su u punom posjedu duhovne snage i nastavljaju razdjeljivati hranu i piće onima koji su potrebiti, i koji radosno prihvaćaju njihov dar. Tko gladuje i žeđa, neće odbiti Kruh s neba, on ga žudi svim osjetilima, jer vjeruje da će morati skapavati ako ne bude nahranjen, te stoga on neće ravnodušno primiti dragocjeni dar, koji mu je ponuđen odozgor .... On će moliti i zahvaljivati za svaki dar i više neće mimoilaziti Gospodnji stol, budući mu je ponuđena Večera, koja mu izgleda ukusnija (dragocjenija) od svih dobara i radosti svijeta. A, on je uvijek pozvan sudjelovati, uvijek mu je kroz Božansku Ljubav ponuđen Kruh s neba, ako on za njim žudi. A, tko je jednom okusio nebesku hranu, on ju više nikada neće željeti propustiti, budući je ona iznimno ukusna (dragocjena), i dušu postavlja u jedno stanje zrelosti; budući ju čini sposobnom da radi za duhovno kraljevstvo... Nebeska hrana daje snagu i izdržljivost, hrabrost i odlučnost... Čovjek će postati snažan u vjeri, neumoran (marljiv) u Ljubavnom djelovanju, odvažan u ispovijedanju svoje vjere pred svijetom, i stoga aktivan za Božje kraljevstvo .... Jer svaka slabost otpada od njega, ako on prima duhovnu hranu, koju je Bog Osobno njemu pripremio i koju mu nudi u Svojoj Ljubavi .... nebeski Kruh, koji posve učinkovito dotiče ljudsku dušu ....Svoju Riječ, koja je kao duhovna hrana ponuđena onima koji čeznu za njom, i prihvaćaju ju žudnim srcem iz Njegove ruke, koja je uvijek spremna dati.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DIJETE-ŠTVO BOŽJE .... OGROMNA PATNJA NA ZEMLJI ....

B.D. 3352 from 1. prosinac 1944, taken from Book No. 43

Kako bi zadobio dijete-štvo na Zemlji ljudsko bice mora sebe oblikovati u Ljubav i pri tome omoguciti sebi da uspostavi sjedinjenje sa Bogom vec na Zemlji, tako da ce on uci u sfere svjetla u kompletno zrelom stanju kada ode sa Zemlje. Otud je njegova duša vec morala postati tako procišcena kroz dobro-dušnu aktivnost da se Bog Osobno može nastaniti u njoj i njegov se duh ujedinjuje sa Ocem-Duhom. U tom slucaju ljudsko bice je ispunilo njegov zadatak na Zemlji u potpunosti i postiglo je njegov cilj i, kao svjetlosno bice, ce pronaci ulaz u duhovno carstvo, gdje ce naknadno stvarati i djelovati. Medutim, ovaj stupanj zrelosti cini nužnim kompletno odricanje od materijalnih vlasništava .... Ovo stapljanje sa vjecnim Božanstvom je nemoguce sve dok osoba i dalje prianja uz materiju, pošto njegovo srce nije sasvim procišceno od žudnji i prema tome nije još pripremljeno za prihvacanje Božanskog Duha. Onda ce ljudsko bice morati prihvatiti mnogo patnje kako bi ostvarilo dušino konacno procišcavanje, i prema tome mnogo patnje ce biti nametnuto izuzetno dobrohotnim i pobožnim ljudima tako da se može odviti dušino procišcavanje. Gdje su ljudi optereceni sa posebice grubom patnjom a unatoc tome je vrloduboka vjera prikazana, duša je možebit odabrala posebice težak život za sebe kako bi postigla konacni cilj na Zemlji, dijete-štvo Božje. Za ovim se ciljem mora težiti te ga dosegnuti na Zemlji i to ce uvijek zahtjevati najmucnije uvjete življenja, buduci duša mora uci u kraljevstvo onostranog kompletno cista i nepokvarena i ovo cini nužnim posebice ucinkovit proces procišcavanja. Patnja je uvijek sredstvo pomoci kako bi se postigao duhovni cilj .... Ona ce voditi spram Boga ako je duša i dalje nesklona Bogu, ili ce procistiti i kristalizirati dušu, tako da ona može doci blizu Bogu kao najcišce bice kako bi bila sposobna uci u najblaženije sjedinjenje sa Njime. Patnja i Ljubav moraju uvijek raditi zajedno spram deifikacije osobe na Zemlji; posljedicno tome, Ljubavi puno ljudsko bice se ne bi trebalo bojati patnje nego ju ponizno uzeti na sebe imajuci na umu visoki cilj kojeg može postici na Zemlji, jer on je odabrao njegov zemaljski put sam u shvacanju da ce mu pomoci postici najvišu zrelost ako njegova volja ne nudi otpor.

Unatoc tome, užici dijete-štva Božjeg nadoknaduju za svu patnju u zemaljskom životu tisucerostruko. A vrijeme na Zemlji je kratko, ono je poput trenutka u vremenu vjecnosti .... I cim je osoba vrloduboko vjerna on takoder može uvijek primiti snagu od Boga da sve otrpi što mu je nametnuto, jer onda ce on odaslati njegovu iskrenu molitvu Bogu i Bog Osobno ce mu dati snagu i uciniti ga pobjednikom života na Zemlji .... Bog Osobno ce doci po ovo dijete ako je ono prošlo njegov ispit zemaljskog života i odlazi sa Zemlje kao cisto bice .... Ali njegov život na Zemlji ce uvijek biti karakteriziran Ljubavlju i patnjom, buduci bez toga duša nece biti totalno procišcena za prihvacanje Boga u srce ljudskog bica. Ova srdacna veza sa Bogom se vec morala dogoditi na Zemlji, inace duša nece stajati cvrsto naspram iskušenja svijeta niti bi ona postigla totalno procišcavanje kroz patnju buduci bi joj nedostajalo snage da podnese potonju bez prigovaranja, a svo gunadnje i odupiranje i dalje naznacava nedostatak kompletnog podredivanja Božjoj volji. Medutim, duša mora postati kao jedno sa Bogom .... Ona mora imati najintimniju vezu sa Njime, ona mora sama željeti patnju i takoder ju zahvalno prihvatiti kao dar od Boga u shvacanju da ona povlaci dolje zadnje barijere izmedu Boga i nje same i da ce jedino nadvladavanje njih rezultirati u najvišem blaženstvu .... da postane dijete Božje sa svim pravima i obavezama .... ovo je cilj svake osobe na Zemlji ali ga jedino nekolicina postižu. Jedino nekolicina su u takvom intimnom kontaktu sa Bogom kroz Ljubav da cak u patnji oni prepoznaju Njegovu vecu od najvece Ocinsku Ljubav koja ce im osigurati najblaženiju sudbinu u onostranom .... Njihova sudbina na Zemlji nije za zavidjeti, ipak u kraljevstvu onostranog oni okupiraju najvišu razinu .... Oni su u neposrednoj blizini Boga i prema tome neopisivo sretni, jer oni mogu djelovati neovisno u skladu sa njihovom voljom, koja je takoder uvijek Božja volja .... Oni mogu stvarati i oblikovati i, opet i iznova, doprinjeti spram iskupljenja onog što, kako je i dalje udaljeno od Boga, potrebuje najrazlicitije tvorevine kako bi pospješilo njihovo napredovanje. I ovo je najblaženija sudbina koja u potpunosti kompenzira i nadoknaduje za patnju zemaljskog života i trebala bi stoga biti cilj svih ljudi na Zemlji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MENTALNI UTJECAJ OD STRANE SVJETLOSNIH BIĆA ....

B.D. 3354 from 3. prosinac 1944, taken from Book No. 43

Čim je nositelj svjetla u onostranom, jedno prosvjetljeno biće, uspio da ga osoba čuje, on će uvijek ostati blizu njega kako bi utjecao na svaku njegovu misao, time kako bi ga neprestano podučavao. Ipak volja ljudskog bića je uvijek odlučujuća s obzirom na to da li su nastojanja svjetlosnog bića uspješna. Jer premda je biće moćno i bilo bi sposobno kompletno zaposjednuti misli osobe njegova sloboda volje nije ograničena, otud mu informacija nikada nije saopćena (tj. dostavljena)) protiv njegove volje. Posljedično tome, učiteljska aktivnost svjetlosnih bića zahtijeva iznimno strpljenje. Opet i opet iznova oni trebaju usmjeriti misli osobe na određenu temu koju su oni spremni objasniti, i ne smiju postati nestrpljivi kada se ove misli udalje od teme. Njihova Ljubav za ljude treba biti znatna kako bi opetovano prikupila razumijevanje za njihove propuste i bez-prestano pokušavala podići interes ljudi za duhovnim znanjem. Iz ovog razloga čovjek sa intimnim kontaktom sa svjetlosnim bićima će također imati drugačiji mentalitet (tj. način mišljenja, duševne sposobnosti i stav)); unatoč činjenice da on još nije bio podučen na jedan očigledan način on će provesti puno vremena razmišljajući o duhovnim temama, i ova kontemplacija će ga zadovoljiti budući će rezultirati u zadovoljavajućem odgovoru. I onda će svjetlosna bića biti sposobna pokrenuti se u akciju, oni su uvijek sposobni ući u čovjekov slijed misli, oni su sposobni prenijeti njihove misli ljudima .... Ipak to zavisi o prijemčivosti pojedinca da li su njihov napor i strpljenje uspješni, jer što je on više voljan to će više pomno on slušati naunutra, to jest, on zamjećuje njegove misli, on ih neće smjesta odbaciti nego će o njima detaljno porazmisliti, i jedino onda one mogu postati učinkovite, time pokrenuti ga na akciju .... da učini ono što je mentalno bio savjetovan učiniti.

Ako je čovjek obratio pažnju na ove prijenose misli onda će se u njemu također pojaviti žudnja da kaže njegovim bližnjim bićima ono što je čuo, što je duhovno primio, jer štogod ga dira će ga također nagnati da to preda dalje. I ovo zauzvrat priprema njegova bližnja ljudska bića za rad svjetlosnih bića na njima, jer čim druga osoba sluša što mu je rečeno on također počinje misliti o tome, i svjetlosna bića će iznova biti sposobna intervenirati i osigurati hranu za razmišljanje u obliku mentalnih pitanja i objašnjenja.

Svi su ljudi povjereni takvim svjetlosnim bićima, svi ljudi su okruženi od strane njih, i oni obraćaju pažnju na svaku misao. I čim se misli okrenu duhovnim stvarima, otud stvarima koje su nevezane za zemaljski život, koje se ne tiču tijela nego ljudske duše, svjetlosna bića pokušavaju usmjeriti misli na ispravan put .... time što mentalno šapuću ispravnu informaciju, odgovor na postavljeno pitanje, tako da će oni, budući su nastali u njima samima, biti razmotreni i, sa dobrom voljom, također biti procijenjeni. Jer misao jedino postaje vrijedna kada je sprovedena u praksu, kada je mentalni savjet sukladno primjenjen. Ipak napori svjetlosnih bića su često uzaludni sa mnogim ljudima budući oni jedino teže ka čisto zemaljskim stvarima i nemaju nikakvog interesa za duhovan rad ili duhovno znanje. U tom slučaju svjetlosna bića su zahvalna za svaku potporu od strane ljudskih usta .... Jer svjetlosna bića se ne mogu niti vidljivo pojaviti niti upoznati ljude sa ispravnim znanjem protiv njihove volje, ali to je uvijek vlastita čovjekova volja koja dozvoljava ili odbacuje rad svjetlosnih bića na njemu. I svjetlosna bića su podložna zakonima, budući slobodna volja ljudskog bića također mora ostati neafektirana kako se ne bi učinilo nemogućim za osobu da postigne savršenstvo.

Iz ovog razloga ispravno znanje može jedino biti učinjeno pristupačnim ljudima jednom kada upotrijebe njihovu vlastitu volju, time što dobrovoljno prihvaćaju utjecaj bića koja im, kao predstavnici svjetla, čine znanje dostupnim. Jedino onda će svjetlosna bića koja okružuju osobu biti u stanju činiti njihov rad, oni će biti sposobni podučiti ga mentalno i opskrbiti ga sa informacijom u svezi svakog pitanja koje ga pokreće. I onda će on uvijek biti duhovno vođen i pažen, i njegove će misli biti vođene na ispravan put, jer svjetlosna bića imaju mnogo snage i vlasti na njihovom raspolaganju pod uvjetom da se volja ljudskog bića ne odupire njihovom utjecaju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel