Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 3126 - 3179

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

3130 - ČUVANJE SVETOSTI IMENA ISUS....

3137 - ISPRAVNO KORIŠTENA AKTIVNOST RAZUMA... VOLJA...

3139 - CEREMONIJE (OBREDI) I IZVANJSKO PRIJEČE...

3144 - NEPISANI ZAKON.... LJUBAV SE OHLADILA....

3149 - „NE BUDITE SAMO STUŠATELJI, NEGO I VRŠITELJI MOJE RIJEČI...“

3166 - BORBA VJERE....

3176 - KURS ŽIVOTA PREDODREĐEN ZAVISNO O VOLJI....

ČUVANJE SVETOSTI IMENA ISUS ....

B.D. 3130 from 23. svibanj 1944, taken from Book No. 41

Puni Ljubavi i pobožnosti vi trebate izgovarati ime Isus, ono za vas treba biti najsvetije, morate ga nositi u srcu, ono vam treba biti zvijezda koja blista u tamnoj noći, i sunce koje jasno sja i vama daje život. I ne smijete dopustiti izrugivanje ovog najsvetijeg imena, nego se morate suprotstaviti onima koji to čine, i upozoriti ih odustanu, tako da ne budu izgubljeni za vječnost .... Njegovo ime mora biti čuvano svetim, jer ono u sebi sklanja veliku snagu za onoga tko ga izgovara u vjeri i želi primiti ovu snagu. Vi ćete primiti ono što tražite u Njegovo ime, jer On Osobno vam je dao ovo obećanje; radit ćete čuda u Njegovo ime, vi, koji kao Njegovi učenici želite pokazati ljudima snagu vjere, vi ćete biti u stanju protjerati zlo zazivanjem Njegova imena, jer se Njemu ne može ništa suprotstaviti, i sile tame se povlače od Njega. One se boje Njega i Njegove moći. A, kada se vi služite Njegovim imenom da bi djelovali za Njega, vaš posao će također biti blagoslovljen, jer On Osobno stoji na vašoj strani, i Njegova milost vas preplavljuje. Njegovo ime će biti vaše oružje u borbi protiv vaših neprijatelja koji žele pogrditi Njegovo ime, koji Ga ne priznaju, i otvoreno Mu proglašavaju rat. I vi morate koristiti ovo oružje kada zapadnete u tešku nevolju, gdje zemaljski vama nikakva pomoć ne izgleda moguća .... onda Ga zazovite, u vjeri izgovorite Njegovo ime, prepustite se Njemu, i On će vas izbaviti, jer On je posvuda gdje je tražena Njegova pomoć, i Njegova moć je uistinu veća od moći Njegovih neprijatelja .... Snagu Božanskog imena iskusit će također i oni kojima nedostaje svako poštovanje pred Njegovom svetošću, i koji stoga bez ustručavanja uništavaju sve što se odnosi na Isusa Krista i Njegovo učenje, koji u Njemu ne prepoznaju vječno Božanstvo, koji žele označiti Njegovu Riječ kao djelo čovjeka i stoga nastoje uništiti Njega i Njegovo učenje, ne bojeći se Božje moći. Oni će vršiti radnje koje će zgroziti vjernike .... oni će vrijeđati Njegovo ime i zloupotrebljavati ga, sve dok Bog ne reagira kroz Svoje sluge, dok ih ovi suprotstavljanjem Isusovog imena ne ograniče .... tako da oni budu nesposobni govoriti i huliti protiv Njega, da oni budu lišeni svake snage, i da Božja moć njima bude fizički primjetna. Jer, Njegovo ime je sveto, i mora se pokajati onaj tko huli Njegovo sveto ime .... Njihov grijeh je prevelik, da bi mogli ostati nekažnjeni, a ako ovo za sobom povuče kaznu još na Zemlji, čovjeku je još dano vrijeme milosti .... da prepozna i pokaje se, da zatraži oprost za njegovu tešku krivnju. Jer Bog Svoje ne dozvoljava izrugivati .... Njegova Ljubav je bezgranična, ali kada ljudi krenu protiv Njega Osobno, njihova srca su otvrdnula i oni sami su potpali Sotoni, koji se služi njihovom voljom za suprotstavljanje Isusu Kristu i za istupanje protiv Njega i Njegove Riječi. Ali, Njegova moć je veća, a ona se također dijeli sa onima koji u vjeri izgovaraju Njegovo ime, kada su u nevolji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISPRAVNO KORIŠTENA AKTIVNOST RAZUMA... VOLJA...

B.D. 3137 from 29. svibanj 1944, taken from Book No. 41

Dar ispravnog korištenja razuma je neizostavno potreban za viši razvoj duše, jer zbog toga je čovjeku dan razum, tako da on misaono obradi sve što je oko njega i što se događa, i kroz to izvuče zaključke, što mu sada omogućava svjesno traženje vječnog Božanstva. Kroz razumijevanje treba slobodna volja u njemu postati aktivna, jer će čovjek nešto htjeti samo onda kada mu je njegov razum već predočio korist tog htijenja; tako će volja uvijek biti samo posljedica razmišljanja... A sada, ispravno koristiti razum, odnosno htjeti dobro, a gnušati se zla, bezuvjetno mora potpomoći razvoju duše. Ne može se govoriti o ispravnom korištenju razuma, ako ovaj čovjeka potiče na zle postupke, jer onda će darovi razuma biti zloupotrijebljeni. U ozbiljnom razumskom promišljanju čovjek može vrlo lako prepoznati da je na djelu mudra stvaralačka Sila, Koja je omogućila da nastane sve oko njega, i da ova stvaralačka Sila i nadalje održava sve stvoreno. A ako je čovjek za početak dotle stigao, onda razumijevanje također može odlučiti volju da uspostavi vezu sa ovom stvaralačkom Silom, jer on mora sebe samoga vidjeti kao samostalno misaono (koje razmišlja) biće, dakle Njegovo stvorenje, i posljedično prepoznati Stvoritelja kao isto tako misaono Biće u najuzvišenijem savršenstvu, a ta svjesnost je dovoljna da sada uspostavi vezu sa Stvoriteljem. To je misaoni zaključak kojeg svaki čovjek može doseći, ako on koristi svoj razum kako bi došao bliže Istini. Da je njegova misaona aktivnost tada ispravno vođena, djelovanje je Ovog Stvoritelja, čim je čovjek s Njim uspostavio svjesnu vezu. Ali razum je dan čovjeku kako bi do trenutka povezivanja sam bio aktivan, on je stoga pridodan slobodnoj volji, tako da ona može uzeti ispravan smjer koji vodi do cilja, povezanosti s Bogom. Jedini uvjet je da čovjek iznutra želi dobro, onda će ga njegova razumska aktivnost neizbježno dovesti do cilja. Stoga razum treba biti korišten tako da postane aktivna volja da se uspostavi svjesna povezanost s Bogom, ali se najprije ova volja mora odlučiti za Boga, inače razumska aktivnost neće biti ispravno korištena, čim on zanemaruje svako ozbiljno promišljanje, i samo razumski važe prednosti i nedostatke onoga što ga okružuje i što se događa. On onda ne cijeni dar razmišljanja, a odgovarajući je također i rezultat toga... on neće nikada doći do cilja, nego će stalno sumnjati ili lutati (griješiti), budući će sukladno volji biti pod utjecajem dobrih ili zlih sila. Razum, ako je ispravno korišten, može čak i preobratiti zlu volju, a to je također njegov zadatak. Zato čovjek mora također odgovarati, ako on zloupotrebljava dar razuma, ako ga ne koristi za stvarnu svrhu... da dođe bliže Istini, koju Bog ne uskraćuje onome, tko tome ozbiljno teži kroz gorljivu misaonu aktivnost. Sa ispravnom voljom on će postići najveći uspjeh, a sa ozbiljnim razmišljanjem će on također odlučiti svoju volju da stremi istom cilju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

CEREMONIJE (OBREDI) I IZVANJSKO PRIJEČE...

B.D. 3139 from 30. svibanj 1944, taken from Book No. 41

To je jedino duhovan proces kada se duša čovjeka sjedinjuje sa njenim duhom, i stoga ovaj proces ne treba ni na koji način biti izvanjski obilježen kroz geste ili obredne postupke. Čim duša traži združivanje s duhovnim kraljevstvom, čim se ona u molitvi povezuje s Bogom, ili nastoji stupiti u doticaj sa svjetlosnim bićima, kroz misli koje ona šalje u duhovno kraljevstvo, ona se odvezuje od zemaljskog okruženja, ona više ne poklanja nikakvu pažnju tijelu, i tako se oslobađa od svega zemaljskog, budući ovo priječi iskrenu (duboku, prisnu) povezanost. Pa tako i svaki izvanjski postupak, svaki obred (ceremonija), mora biti smatran preprekom koja slabi (narušava) iskrenu povezanost s Bogom ili sa duhovnim svijetom. Jer, čim je on izvršen čisto mehanički (nesvjesno), bezvrijedan je i nepotreban, ako je međutim prisutna misao čovjeka, onda duhovna povezanost gubi na dubini. Volja bi pri tom mogla biti dobra, ali sam čovjek smanjuje dotok snage koja proizlazi iz ove povezanosti. Duhovno ne trpi zemaljske zapreke, odnosno, odgovarajući su duhovni rezultati. Čovjek nikada ne treba učiniti na vani prepoznatljivim da on uspostavlja duhovnu povezanost; dovoljno je da bližnji zna o njegovom stremljenju, i iznova ga nastoji slijediti na način da u u svoj tišini (miru) ulazi u sebe, i razgovara s Bogom ili s duhovnim bićima. Jer, on mora znati da duhovni svijet nalazi užitak jedino u duhovnim postupcima, da je sama fizička ceremonija (obred) klečanja beznačajna za duhovni svijet jer, ne znak poniznosti pred Bogom, nego sama poniznost, nalazi Njegovo zadovoljstvo, i čovjeku također donosi Njegovu milost. Bog, međutim, ne treba nikakav izvanjski dokaz, nego On gleda u srce, a izvanjskim postupcima često može nedostajati unutarnji život, no sami ljudi se često puštaju zadovoljiti ovim ceremonijama (obredima) i vrše ih samo poradi bližnjih, što duši ne donosi nikakvu duhovnu korist. I stoga se čovjek uvijek treba truditi, sebe u potpunosti odvojiti (odvezati, osloboditi) od zemaljskih običaja i formi, on treba koristiti svaki slobodni minut da uspostavi unutarnji kontakt sa duhovnim svijetom, on treba zemaljski svijet ostaviti izvana, i ne ništa od njega ne ponijeti prijeko, nego jedino duša treba otploviti u duhovno kraljevstvo, tako da joj kroz ovo sjedinjenje u svako doba može pritjecati Božanski dar milosti._>AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

NEPISANI ZAKON .... LJUBAV SE OHLADILA ....

B.D. 3144 from 2. lipanj 1944, taken from Book No. 41

Nepisani je zakon da bi ljudi trebali pomoci jedni drugima, da bi snažni trebali pomoci slabome, da nedaca i bijeda trebaju biti olakšani i da bi svatko trebao dati što druga osoba potrebuje. I ovog se nepisanog zakona više ne pridržavaju buduci ga zemaljske vlasti ne cine službenim zakonom. Ljudi jedino udovoljavaju onome što je od njih prisilno zahtjevano, i ovo nije cin Ljubavi spram bližnjega, pa cak ako je prikazano kao dobro-dušna aktivnost. Jedino što osoba cini iz vrloduboke Ljubavi i milosrda za njegova bližnjega može od strane Boga biti smatrano kao jedan cin Ljubavi spram bližnjega. Medutim, ovaj unutarnji poticaj nedostaje u ljudima buduci oni više ne poznaju Ljubav. Cak potpora za koju se od njih ocekuje da daju njihovom bližnjem ljudskom bicu jesu aktivnosti kojima nedostaje istinskog principa vodenja .... To je zakonski primjenjena Ljubav, ne vrsta Ljubavi koju je Bog zahtjevao od ljudi, kakva bi ona trebala biti kako bi oblikovala Bogo-like ljude koji ce iznova pronaci sjedinjenje sa Bogom. A ipak, Bog je postavio ovaj zakon u ljudska srca, jer svaka osoba zna kako bi se trebao ponašati kako bi živio Bogu-mio život na Zemlji. Medutim, unutarnji glas koji ga nagoni je ušutkan, njega se ne sluša, i njegova opominjanja postepeno išceznu sve dok on nije potpuno necujan. I cak ako Božji sluge propovijedaju Ljubav ljudima, cak ako su im blagoslov ili šteta njihovog nacina života razjašnjeni, oni takoder zanemaruju ova upozorenja, oni su jedino zainteresirani za njihovo vlastito blagostanje i mimoilaze njihova bližnja ljudska bica, njihovu slabost i bespomocnost, neganuti, oni su iznutra mrtvi, iskra Ljubavi je ugušena, oni se izopacuju u bezobzirnost i mržnju i sposobni su za svake akcije koje uzrokuju štetu tijelu i duši drugih ljudi. Ovo se stanje više nece promijeniti; ono se nece promijeniti na bolje ukoliko Bog ne ocituje sebe silno, ukoliko On ne povisi Njegov glas tako glasno da ce ljudi biti preplavljeni sa strahom i užasom i ozbiljno se kriticki promotriti i nanovo razmotriti njihov nacin života. Oni nece slušati glas vjernika a sami od sebe se ne mogu vratiti na stazu Ljubavi. I pošto On ne želi da ljudi zastrane koji samo trebaju poticaj kako bi došli k sebi, Bog Osobno ce se pojaviti. Ljubav ne može biti iskljucena u životu ili ce se covjecanstvo približiti totalnom uništenju. Jer jednom kad se Ljubav ohladila, Bog ce biti beskonacno daleko od bica kojeg je jednom doveo u postojanje iz Njegove Ljubavi. Bezobzirnost, medutim, oduzima svu snagu od bica, i time ce se ljudi zaputiti spram bezdana, spram uništenja, ako zanemare Ljubav, koja je temeljna supstanca Božanskog djela stvaranja. Gdje Ljubav ne postoji, Bog ne može biti prisutan .... Ali Bog je Održavatelj svih stvari,i bez Njega i Njegove snage Njegova djela stvaranja ce se razložiti, ukljucujuci Zemlju i sa njom svako stvorenje, cim Ljubav išcezne sa nje, cim je ljudsko bice postalo tako bezdušno da ce Bog povuci Njegovu Ljubav od njega, buduci kao cista Ljubav on može biti prisutan jedino gdje Ljubav postoji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

„NE BUDITE SAMO STUŠATELJI, NEGO I VRŠITELJI MOJE RIJEČI...“

B.D. 3149 from 5. lipanj 1944, taken from Book No. 41

Postoji bitna razlika između onih koji su povezani sa Mnom u živoj vjeri, i formalnih vjernika koji možda također pripadaju Mojoj crkvi prema riječi, ali ne i u njihovom duhu, budući oni ne znaju što je uopće sjedinjenje njihovog duha sa Mojim Duhom. Oni žive u uvjerenju da ispunjavaju njihove dužnosti kada slušaju Moju Riječ, no oni nisu pokušali živjeti Moju Riječ, što povlači za sobom duhovno sjedinjenje sa Mnom. Njihova volja nije dovoljno snažna da sami budu aktivni, a samo slušanje Moje Riječi ne ostvaruje ovu vezu sa Mnom. Ljubavno djelovanje mora biti znak da su Mojoj Riječi dopustili utjecati na njihovo srce, i ovim Ljubavnim djelovanjem također privlače sebi Mene Osobno, i jedino onda je njihova vjera živa... Ljudi mogu doduše svjedočiti za crkvu, a ipak je njihova vjera mrtva, ako ju ne slijede djela. A oni također Moju direktno na Zemlju dovedenu Riječ čuju samo ušima, i ne dopuštaju joj doći do srca. Oni Moju Riječ žele primiti jedino tamo gdje im je ponuđena od davnine. Oni ju ne cijene u punini ako im je prenesena na drugi način, budući još nisu prodrli u suštinu Riječi, budući oni ne znaju da je ovo jedino posljedica žive vjere, duboke (intimne) veze sa Mnom, te oni ne mogu primiti ovo znanje kroz izvanjsko posredovanje Riječi, nego kroz život prema Riječi, koja im zaista svugdje može biti ponuđena, ali najprije mora steći život kroz volju samog čovjeka. Formalnim vjernicima nedostaje ovo znanje, a ne primaju ga iz ruku onih koji na neki način stoje izvan njihove crkve; no oni neće nikada pribaviti izvanrednu snagu da odole u nadolazećoj vjerskoj borbi, njima će nedostajati snaga koju proživljena Riječ njima dovodi .... snaga da ustraju, koja proizlazi jedino iz žive (djelotvorne) povezanosti sa Mnom. A formalni vjernik neće nikada stajati u uvjerenoj (pouzdanoj) vjeri, nego posjeduje tek tradicionalnu vjeru, vjeru koju je stekao proučavanjem, i koju zbog tradicije ne želi napustiti, bez da ju međutim može duboko u srcu potvrditi (stati na nju), jer je to povlastica onih koji u sebi čuju Moju Riječ, zvučno ili misaono, kroz njihovu volju da budu aktivni u skladu s njom, „Ne budite samo slušatelji nego i vršitelji Moje Riječi ....“ Ovo Ja moram uvijek iznova svima uzviknuti, budući o tome ovisi da li je vaša vjera živa ili je tek mrtva formalnost, koja neće biti dovoljna u danu borbe protiv Mene. Stoga dopustite Mojoj Riječi djelovati na vas, izvažite ju u srcu i djelujte sukladno, tako da vam bude na blagoslov, tako da se vaš duh probudi i potakne vas na sve gorljiviju aktivnost, iz koje onda proizlazi snaga da u sebi čujete Mene Osobno, i da izdržite do Kraja.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BORBA VJERE ....

B.D. 3166 from 21. lipanj 1944, taken from Book No. 41

Zemaljska borba će biti završena i umjesto toga će planuti borba koja je okrenuta protiv vjere i protiv svega duhovnoga. Ovo je također bilo već prije najavljeno, tako da ljudi prepoznaju, kada je Kraj blizu, jer ova borba prethodi konačnom Kraju. A ljudi, kao i Bog požuruju konačnu odluku, samo što ljudi traže da vjera bude odbijena, dok Bog traži da On bude priznat i ova odluka bezuvjetno mora biti donesena. Borba za vjeru je čak mnogo važnija od borbe za zemaljska dobra i zemaljsku moć, jer će se sada pokazati koliko još je čovječanstvo povezano s Bogom, koliko ono koristi Božju snagu i tako pruža otpor željama svijeta. Pokazat će se koja ogromna sila se krije u vjeri, odnosno, koliko je snažniji čovjek koji duboko vjeruje i zbog toga također živi prema Božjoj volji, jer on ne treba biti aktivan sam od sebe, nego je on uvijek u spoju s Bogom i može se koristiti Božjom snagom, ako on zbog bližnjih istupa za Boga i za vjeru u Njega. I zbog toga će nadolazeća borba vjere biti neizbježna, budući da kroz to treba biti postignuto konačno pročišćavanje, jer slijedi razdvajanje duhova, odnosno dobrih i zlih ljudi, koji će pogotovo na Kraju postati naročito upečatljivo očiti. Onda će još jedino biti ljudi koji žive u Ljubavi, te Boga pokušavaju dohvatiti svim poimanjem (sviješću, mislima, osjećajima, osjetilima), i takvih, koji sve ismijavaju i progone sve što ukazuje na Božansko nastojanje, koji poriču Boga i najzlobnije napadaju Njegove sljedbenike, i ne prežu pred nijednim sredstvom da bi postigli cilj, da izbace Boga iz ljudskih misli. Više neće biti kolebljivih ili prevrtljivih ljudi, koji se još nisu konačno odlučili, nego tko nije za Boga i vjeru, on je u potpunosti protiv Njega i mora biti naslovljen Božjim protivnikom. A ovo konačno razdvajanje duhova mora se dogoditi, tako da iznova može uslijediti vrijeme duhovnog procvata, koje će doduše otpočeti tek na novom svijetu, ali koje će ipak imati svoj začetak nakon potpuno ne-duhovnog vremena pred Kraj stare Zemlje, jer će se ljudi koji su u Ljubavi i u Istini naći i zajednički izdržati kratko vrijeme vjerske borbe, i nevjernicima na Zemlji još pokazati snagu vjere, tako da će još maloj nekolicini biti ponuđena posljednja mogućnost, da pređu prijeko u tabor vjernih Bogu .... (22 Lipanj 1944) A, prije nego dođe Kraj, pokazat će se jasna podjela između ljudi koji pripadaju Bogu i onih koji su se odmetnuli od Boga, koje će Bog onda suditi u skladu sa zakonom i pravdom. Ali, jedino borba vjere može donijeti ovu podjelu, i ova mora biti sprovedena sa svom ustrajnošću, a postavit će velika očekivanja na ljude koji žele ostati vjerni Bogu, jer je protivnikov način borbe brutalan i nemilosrdan, i vrlo lako može nagnati na pad ljude koji nisu potpuno učvršćeni i ne osjećaju sa sigurnošću zaštitu odozgo. Ali, Bog misli na njihovu nevolju i uvijek je spreman pomoći .... On će se otkriti Svojima u velikoj nevolji i osnažit će ih za otpor, sve dok za njih ne dođe čas izbavljanja iz opasnosti. Duhovna borba je daleko značajnija nego borba među narodima, jer u ovoj potonjoj ljudi gube jedino njihov vremenski život, oni gube ili dobivaju zemaljska dobra, dok se sada radi o životu njihove duše koji je vječan, i koji stoga mora biti uvažen na potpuno drugačiji način. Nijedna borba nije preteška, i nikakva žrtva prevelika, kada se radi o spasenju duše za vječnost. A budući da ljudi sami od sebe ne postavljaju odlučujuće pitanje, da li treba težiti Bogu ili svijetu, nadolazeća borba vjere treba pred njih postaviti ovo pitanje, a odluka će biti teška za ljude koji sami nisu pronašli Boga, a ipak Ga ne žele izdati. Borba vjere će zahtijevati veliku snagu, koja međutim može biti dobivena opet samo od Boga Osobno. I sada čovjek mora ozbiljno tražiti vezu s Njim, želi li odoljeti u ovoj borbi. No, Kraj dolazi neizbježno, i prepoznatljiv je po tome da će zbog vjere ljudi postati vrazi, jer će nastojati oduzeti život onima koji sebe daju u posjed Bogu, a onda oni postupaju protiv Samoga Boga. I to je Kraj .... Predstoji duhovna prekretnica, ali ju ne doživljavaju stara Zemlja i njeni stanovnici. Nužno je novo oblikovanje Zemljine površine, tako da započne novi period Otkupljenja sa ljudima koji pokazuju viši stupanj zrelosti. I zato je na Novoj Zemlji vrijeme mira, gdje je svaka borba, duhovna ili zemaljska, prekinuta, jer ljudi žive u Ljubavi, te u najdubljem (najiskrenijem) sjedinjenju s Bogom znaju Njegovu volju i gorljivo ju nastoje ispuniti. Njegova volja je, međutim, živjeti u Božanskom redu, u Ljubavi prema Bogu i prema bližnjemu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KURS ŽIVOTA PREDODREĐEN ZAVISNO O VOLJI ....

B.D. 3176 from 30. lipanj 1944, taken from Book No. 41

Kurs života ljudskog bića korespondira sa stanjem duševne zrelosti u vrijeme njezina utjelovljenja na Zemlji, što znači, Bog je tako skicirao njegov život da on dušu osigurava sa najboljim mogućnostima za viši razvitak. Ako ljudsko biće ima iskren interes za svoju dušu u smislu, ‘ako je to ono što mu leži na srcu’) on će doista iskoristiti svaku mogućnost i postići svoj cilj dok je još na Zemlji, on ćesebe prilagoditi vječnom Božanstvu tako što će živjeti život u skladu sa Božjom voljom. Ali on također može dopustiti da ga sve prilike mimoiđu bez da ih iskoristi, a to predstavlja duhovni zastoj, manu/deficit/pogrešku u njegovu razvoju. I ovaj će nedostatak opet biti balansiran, prema tome život često pred njega postavlja velike zahtjeve koji zahtjevaju svu njegovu snagu ako ih želi ispuniti. Njemu je učinkovito/korisno ponuđena druga mogućnost prakticiranja ljubavi spram bližnjega utoliko što se od njega očekuje nešto što zahtjeva svu njegovu volju ali što pretpostavlja pomažuću ljubav spram bližnjega. Ako on živi u skladu sa ovim zahtjevima on mora aktivirati svoju volju i djelovati za dobrobit njegovih bližnjih ljudskih bića. I ova aktivnost može voditi do duševne zrelosti, budući je njezina pokretačka sila ljubav spram bližnjega a ova je najučinkovitije sredstvo za postizavanje zrelosti duše. Ako ljudsko biće prakticira ljubav spram bližnjega od ranog doba, on će iskoristiti svaku mogućnost koja mu je ponuđena za njegovo duhovno napredovanje, jer onda će on također bistro i jasno prepoznati značenje i svrhu njegovog zemaljskog postojanja.

Ako je on, međutim, mlaka srca i trom i ako je njegovo srce otvrdnulo spram patnje njegovih bližnjih ljudskih bića, onda će on također pustiti da ga mimoiđe svaka mogućnost za razvoj, on će jedino misliti o sebi i ignorirati nevolju njegovih bližnjih ljudskih bića, onda će on također živjeti u potpunom neznanju o svojem stvarnom zadatku na Zemlji i prema tome neće svjesno stremiti ka usponu. Moguće je da je duša, prije njezina utjelovljenja kao ljudsko biće, već bila iznimno dobrovoljna/orna/spremna, i ta je dobrovoljnost/spremnost vodila do njezina zemaljskog života u kojem ona može postići vrlo visok duhovni stupanj, jer u skladu sa njezinom voljom Bog joj omogućava priliku da postane aktivna. Tako će ljudskom biću život biti relativno lagan utoliko što njegova duša neće pružiti otpor već će dobrovoljno stremiti ispuniti zapovijedi Božje budući ona prima snagu kao rezultat svoje dobrovoljnosti. Jer snaga ljubavi je ona koja opet rezultira u aktivnosti ljubavi. Voljna duša se ne opire vršenju ili ‘ne odbija vršiti’) djela ljubavi budući u njoj prebiva ljubav i pošto će srce ispunjeno ljubavlju neprestano stimulirati ljubav-nu aktivnost. I prema tome njemu će biti ponuđeno obilje mogućnosti, bez obzira kako ih on koristi. Što se manje osoba opire njegovim unutarnjim nukanjima/urgiranjima to će skorije duša sazrijeti, jer onda će ona neprestano biti vođena/poticana vršiti djela ljubavi, i na taj se način duša postepeno mijenja u ljubav, ona ispunjava svoj zadatak na Zemlji, i svako iskustvo doprinosi njezinom višem razvoju. Jer zemaljski život duše je predodređen zavisno o njezinoj volji, kojeg ona prema tome može proći sa velikim uspjehom .... tako da će postići zrelost na Zemlji koja joj omogućava ući u kraljevstvo svjetla smjesta nakon njezine fizičke smrti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel