Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 2275 - 2419

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

2284 - NEBESKA SLAVA.... DUHOVNA VIZIJA....

2287 - BOŽANSKA LJUBAVNA ISKRA.... ISPRAVNA I NAOPAKA LJUBAV....

2292 - KRŠĆANSTVO.... FORMALNOSTI.... BOG DOZVOLJAVA BORBU PROTIV RAZLIČITIH TEOLOŠKIH ŠKOLA RAZMIŠLJANJA

2298 - LIJENOST.... KONTROLIRANA AKTIVNOST...

2299 - SLUŽENJE... GRIJEH LIJENOSTI...

2302 - RAZMIŠLJANJE IZ SRCA I IZ RAZUMA .... ISTINA....

2304 - FILOZOFIJA ŽIVOTA SA ISUSOM KRISTOM....

2306 - ZNAČENJE RIJEČI „MOJA CRKVA....“

2307 - OBEĆANJA.... DUH.... ISTINA....

2319 - HRAM GOSPODARA....

2321 - PREDISPOZICIJA....NAGONI U PRED-STADIJIMA....

2323 - UREĐENE MISLI... AKTIVNOST PODUČAVANJA... BOŽJA ZAŠTITA...

2325 - DUHOVNA AKTIVNOST JE VAŽNIJA OD ZEMALJSKE AKTIVNOSTI....

2327 - BOŽJA VOLJA ILI DOPUŠTENJE.... SLOBODNA VOLJA....

2336 - BORBA U ONOSTRANOM... PONOVLJENO UTJELOVLJENJE NA ZEMLJI?...

2344 - DUŠA – NOSITELJ SVIH DJELA STVARANJA....

2345 - ISUS KRIST JE BIO POSVETIO BOGU TIJELO I DUŠU....

2346 - DJELOVANJE DUHA.... DAR MILOSTI....

2348 - ČAS SMRTI

2355 - BOG HRANI SVOJE U VRIJEME NEVOLJE.... MILOSTI....

2363 - MISAONI APARAT.... UPLIV DOBRE ILI ZLE SILE....

2365 - VRIJEME ODLUKE... BORBA VJERE I PATNJE...

2372 - OBMANJUJUCA UCENJA SU PREPREKA ZA TRAŽITELJA BOGA....

2375 - ‘MUDROST ĆE MUDRIH BITI UNIŠTENA....’ - (Izaija 29:14; 1 Korinćanima 1:19)

2377 - SURADNICI GOSPODARA... DJELO LJUBAVI ZA DUŠE BLIŽNJIH...

2378 - SAMO LJUBAV IZBAVLJA… OBLIKOVANJE SRCA…

2380 - DAROVI DUHA.... BOŽANSKI UČITELJ.... OBEĆANJE....

2381 - DUŠE U NEVOLJI PREKLINJU ZA MOLITVE

2383a - NEPOGREŠIVOST POGLAVARA RIMSKE CRKVE

2383b - NEPOGREŠIVOST POGLAVARA RIMSKE CRKVE

2384 - RIJEČ BOŽJA DUHOVNO DOBRO ILI MRTVO SLOVO....

2395 - ISTINSKO BOGOSLUŽJE... SLUŽENJE U LJUBAVI...

2398 - SVETKOVANJE SUBOTE .... ZAPOVJEDI ....

2399 - “NE BOJTE SE ONIH KOJI UBIJAJU TIJELO, ALI DUŠU NE MOGU UBITI....“

2402 - SVJESNO TRAŽENJE MILOSTI PUTEM MOLITVE.... NE HTJETI VJEROVATI....

2409 - ZAŠTO JE MOLITVA NUŽNA

2412 - DUHOVNA PRISILA.... LJUDSKE ZAPOVIJEDI.... BORBA SA KRISTOVIM UČENJEM LJUBAVI

NEBESKA SLAVA .... DUHOVNA VIZIJA ....

B.D. 2284 from 1. travanj 1942, taken from Book No. 32

Bog je uskratio znanje u svezi slave (divote) vjecnog života od ljudi buduci bi to utjecalo na njihove akcije i misli utoliko što bi ljudsko bice bilo nesposobno biti išta drugo doli dobro kako bi došlo do vjecne slave za sebe samoga. U tom slucaju, medutim, on nikada ne bi bio sposoban postati savršen, jer savršenstvo pretpostavlja dobar nacin života iz vlastite pobude ali ne poradi nagrade. Ako je osoba dobra iz vlastite pobude, to jest, ako on sebe oblikuje u Ljubav, znanje o vjecnoj slavi ce mu doista biti otkriveno vec na Zemlji, zavisno o stupnju zrelosti njegove duše. Njegova sposobnost da pojmi stvari u duhovnoj oblasti ce biti probudena, i slikoviti utisci ce mu biti usadeni koje ce njegov duh predati dalje duši. Ovo je duhovna vizija koja pretpostavlja izvjestan stupanj psihološke zrelosti. Onda ovi ljudi nece biti ošteceni kroz znanje o vjecnoj slavi, tj. ono je jedino posljedica njihovog ispravnog nacina života pred Bogom. Cak ako je osoba obaviještena o cinjenici da je život nakon smrti neuporedivo prekrasan i pun užitaka za ljudsko bice koje sebe oblikuje u Ljubav, ovo upucivanje unatoc tome nije prisila, buduci je na samoj osobi da vjeruje ili pak ne. I onda opet, to ce jedino biti uzvjerovano od osobe koja ulaže napor živjeti sukladno Božjoj volji, dok drugome nedostaje vjere. Posljedicno tome, duhovna vizija može biti postignuta jedino od strane vrloduboko vjerne osobe koja udovoljava Božjoj volji, jer slave (divote) vjecnosti ce jedino biti otkrivene njemu. Ali ova vizija, koja je dokaz zrelosti njegove duše, ce uvijek biti podarena osobi kratko prije kompletiranja njegovog fizickog života, jer se od njega nece tražiti da ostane puno duže na Zemlji pošto ce on vec ispuniti njegovu svrhu i uspostavio je srdacan odnos sa Bogom. Jedino poradi covjecanstva ga Bog ne poziva k Sebi, tako da ce biti ponudeno malo svjedocanstvo o istinitosti Božanske Rijeci ‘Oko nije vidjelo, niti uho culo, niti je ušlo u srce covjekovo što Sam pripremio za one koji Me ljube ....’ Jer zemaljske oci ne mogu promatrati takve stvari; duhovno oko, medutim, može jedino primiti ove utiske kada je odredeni stupanj savršenstva bio dosegnut. Što duhovno oko onda vidi je osobi teško opisati buduci to nadilazi poimanje ljudskog bica a Rijeci to ne mogu cak ni ugrubo objasniti. Pa ipak, prenijeti utisci bi trebali biti dovoljni za bližnja ljudska bica da postanu vrloduboko vjerni i ohrabriti ih da žive Bogu-mio nacin života. Medutim, ako se ljudsko bice ovome protivi sa njegovom voljom, cak ni najvelicanstveniji opis vjecnog blaženstva to ne bi uspio promijeniti, jer shvacanje i znanje o životu u onostranom u stanju savršenstva je rezultat Bogu-naklonjene volje. Ali Bog ne mijenja ovu volju putem sile; namjesto, On ce joj dozvoliti da ostane slobodna.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽANSKA LJUBAVNA ISKRA .... ISPRAVNA I NAOPAKA LJUBAV ....

B.D. 2287 from 2. travanj 1942, taken from Book No. 32

Božanska iskra u čovjeku je Ljubav. Bog je u srce svakog čovjeka stavio Ljubav i njemu na Zemlji postavio zadatak .... da dopusti toj Božanskoj iskri da se rasplamsa do žarkog plamena, koji onda konzumira sve oko sebe. Znači Ljubav je prirođena svim ljudima, no kojim stvarima se ta Ljubav okreće to je prepušteno čovjeku, tj. ljudska volja određuje cilj njegovih želja, dakle predmet njegove ljubavi. Duhovna težnja i zemaljske žudnje su obilježja ispravne, tj. one Ljubavi koja je Bogu mila, te naopake ljubavi. Jer Ljubav je težnja za sjedinjenjem. Ako se čovjeku nešto približi i on se trudi to posjedovati, onda je u njemu već zapaljena Ljubav.

A oboje će mu i biti približeno kako bi se čovjek mogao odlučiti. Njemu će biti ponuđena svjetovna dobra i primamljivosti, ali će mu na raspolaganje biti stavljeno i duhovno blago, tako da se onda Ljubav u čovjeku može odlučiti koji predmet si ona bira za cilj. A u skladu s tim raste i Ljubav. Prema tome tek želja za sjedinjenjem zemaljskom životu daje njegov sadržaj, jer čovjek tad stremi posjedu .... duhovnom ili zemaljskom, već s obzirom na to kako je u njemu snažna vjera i žudnja za Bogom.

Tako da će Ljubav biti poticaj za svo njegovo postupanje i razmišljanje. Svjetovna ljubav isto je što i ne-ljubav-nost, jer svjetovna ljubav isključuje Ljubav prema Bogu, svjetovna ljubav samo stremi vlastitom posjedovanju i nikada se ne okreće bližnjemu .... A samoljublje je suprotno Ljubavi prema bližnjemu, tako da se ta ljubav izražava u ne-Ljubav-nosti spram bližnjega. Jer samoga sebe svaki će čovjek ljubiti, čak i kad njegovo razmišljanje i postupanje spram bližnjih mora biti nazvano ne-Ljubav-nim. Početno će se u čovjeku boriti dvije žudnje, a onda je bitno kojoj od tih žudnji u sebi čovjek popusti. Ako u njemu prevladava Ljubav prema dobru, onda će on uskoro nadvladati žudnje svijeta, jer dobro svoj izvor ima u Bogu, posljedično tome čovjek stremi Bogu, tako da se njegova Ljubav okreće k Njemu.

A ta Ljubav izražava se u Ljubavi prema bližnjemu, i ona će se rasplamsati do žarkog plamena. A naopaka ljubav će za cilj imati prolazno dobro; ona će stoga i biti nepostojana, ona će uvijek otkrivati nove stvari koje žudi, i ta naopaka ljubav ljude će okretati od Boga a privoditi ih Njegovom protivniku. Onda se Božanska iskra u duši čovjeka ne hrani, nego se naprotiv guši u nečistim pobudama .... čista Ljubav biva zamijenjena žudnjom koja se isto tako naziva ljubavlju, no s tom razlikom da ona za cilj nema Boga, nego Njegovog protivnika, tako da se može govoriti o naopakoj ljubavi.

A naopaka ljubav je sada značajka duhovno niskog nivoa čovječanstva. Jer tko Boga ima za cilj, tko se dakle teži spojiti s Njim, taj Boga ljubi i blizak Mu je, znači duhovno je zreliji od onih koji se nalaze udaljeni od Boga uslijed svoje naopake ljubavi prema svijetu. Jer jedino putem sjedinjenja s Bogom može se postići duhovna zrelost, i tko stremi tome, taj je u ispravnoj Ljubavi, on je u sebi zapalio Božansku iskru Ljubavi i trudi se sam oblikovati u Ljubav ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KRŠĆANSTVO .... FORMALNOSTI .... BOG DOZVOLJAVA BORBU PROTIV RAZLIČITIH TEOLOŠKIH ŠKOLA RAZMIŠLJANJA

B.D. 2292 from 8. travanj 1942, taken from Book No. 32

Ono što vjerujete kako posjedujete mora najprije biti stečeno, pošto vi ne možete nešto nazivati svojim sve dok ste zadovoljni sa formalnošću. Kristovo učenje je bilo prinuđeno postati formalnost, i ova formalnost se sada neispravno naziva Kršćanstvo. Posljedično tome, ljudi koji udovoljavaju ovoj formalnosti sebe nazivaju Kršćanima. Oni pretpostavljaju kako posjeduju učenje koje je proglasio Krist, vjeruju kako su sljedbenici Kristove crkve a ipak oni mogu biti vrlo daleko od nje ako ne žive u skladu sa Kristovim učenjem. Zato se sada, ako želite biti istinski Kršćani, morate potruditi duboko poniknuti u Božansko učenje ljubavi koje je Isus Krist proglasio na Zemlji. Jedino onda će ono postati vaše vlasništvo, onda ćete posjedovati nešto prekrasno, i jedino onda vi sebe možete nazivati Kršćanima.

Današnje Kršćanstvo nije široko rasprostranjeno jer na ovoj zemlji je preostala samo nekolicina ljudi koji žive u skladu sa Kristovim učenjem, a njih se pronalazi svugdje, to jest, u svakoj denominaciji/vjeroispovijesti i teološkoj školi razmišljanja ima ljudi kojima je Božansko učenje ljubavi postalo vodeći prncip njihovog zemaljskog načina života. I ovi su istinski Kršćani, oni niti obraćaju pažnju na izvanjske nastupe niti ovise o određenim organizacijama koje su stvorili ljudi, koje tvrde kako su bile utemeljene od strane Boga. Duhovna odanost/veza(nost) je zaista vrlo korisna za duševni razvoj, dok je formalno sjedinjavanje radije više zapreka pošto utjelovljuje opasnost da će se puno više pažnje pridavati formalnoj unifikaciji/sjedinjenju nego učenju, koje treba sačinjavati srž svakog duhovnog nastojanja. I iz tog razloga sama ta formalnost, to jest, struktura, koja se razvila kao ljuska/školjka da bi ogradila/okružila/zatvorila jezgru, će istruliti i propasti ....

Sve što su izgradili ljudi će vremenom nestati, i onda ostaje vidjeti tko može tvrditi kako je u posjedu isto tako u smislu, ‘tko može pretendirati na ....’) pravog znanja, vrlo duboke vjere i čistog Kristovog učenja .... Čovjek sada mora dokazati dubinu svojeg Kršćanstva i do koje mjere je postao ovisan o formalnostima koje nisu ništa drugo nego ljudsko djelo i prema tome niti ne mogu nastaviti postojati. Jer sve što su ljudi napravili ne traje, i jedino što je od Boga ostaje .... Ali Bog je kroz Isusa Krista dao čovječanstvu Božansko učenje ljubavi u čistoj i nepromijenjenoj formi, i ono će također i ostati takvo. Međutim, sve što je bilo nadodano ili promijenjeno od strane ljudi se približava svom raspadanju. I tako ni jedna teološka škola razmišljanja koja odstupa od Kristovog učenja neće nastaviti postojati. Iz tog razloga Bog dobušta borbu protiv različitih teoloških škola razmišljanja čak i da Njegova volja nije da se treba boriti protiv svega na Zemlji što ispoljava/prikazuje duhovno nastojanje. Ali Njegova vječno istinita Riječ će biti poslana na Zemlju sa utoliko više jasnoće, opet i iznova će se učiniti dostupnom ljudima kao čisto Kristovo učenje, tako da ju oni mogu napraviti svojim duhovnim vlasništvom i onda sebe oblikovati u istinske Kršćane ako žive u skladu sa ovim učenjem.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

LIJENOST .... KONTROLIRANA AKTIVNOST...

B.D. 2298 from 11. travanj 1942, taken from Book No. 32

Kontrolirana aktivnost u sebi nosi blagoslov tako da čovjeka štiti od poroka lijenosti. To nikako nije beznačajno, jer za napredovanje duše lijenost je najveća opasnost. Na izvjestan način to je povratak u stanje pasivnosti, koje je stvorenje u svezanoj volji moralo podnositi u početnom stadiju svoga razvoja .... dakle zlorabljenje slobodne volje koja dopušta živu aktivnost. Aktivnost je život, ne-aktivnost smrt .... znači stvorenje, duša, stanju smrti daje prednost i istovremeno se stavlja u opasnost da potpadne najrazličitijim porocima. Jer čim je čovjek ne-aktivan, nameću se žudnje tijela, ono od života traži sve moguće zemaljske užitke i zadovoljstva. A to je od najveće štete za dušu.

S druge strane, stanje aktivnosti jedino je onda opasno za dušu kad je čovjek tako materjalističan da on putem svoje aktivnosti svoja zemaljska dobra želi umnažati. No i pored toga je aktivnost služenje .... Tako da čovjek nesvjesno ispunjava zadatak koji mu je dodijeljen za vrijeme na Zemlji. Jer čak i kad on tu aktivnost služenja ispunjava bez Ljubavi, i pored toga opet se materija u sebi mijenja, tj. duhovnom u njoj pomaže se služiti putem trajne preobrazbe, koju svaka aktivnost sa sobom donosi .... bilo to direktno ili indirektno putem naučavajuće aktivnosti.

I zato se protiv lijenosti treba najrevnije boriti i čovjeka poticati na marljivi rad, pošto na svakoj aktivnosti počiva blagoslov, dok god se ona ne izvodi na štetu bližnjega. Jer, istinska je Ljubav prema čovjeku sačuvati ga od duševnog nazadovanja. Teškoće zemaljskog života nisu ni približno za usporediti sa nedostatkom koji se duši rađa iz zemaljskog života u kojem iz prividne obzirnosti čovjek bude uskraćen zahtjeva za kontroliranom aktivnošću. Čovjek može sazrijevati jedino kroz potonje, pošto služenja nikada ne može biti pošteđen. No tko želi služiti, taj mora biti aktivan .... A lijenost isključuje služenje, međutim onaj čovjek koji vrši aktivnost služenja uvijek će i biti blagoslovljen ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SLUŽENJE... GRIJEH LIJENOSTI...

B.D. 2299 from 12. travanj 1942, taken from Book No. 32

Prolazak kroz zemaljski život je svjesno i nesvjesno služenje, no uvijek aktivnost, ako ovaj prolazak treba biti podnošljiviji. Ako bićima služenje nije moguće, onda je to stanje smrti, doduše izazvano vlastitom voljom, ali neizrecivo bolno. U stadiju kao čovjek, biću je međutim ostavljeno na slobodu aktivirati se služeći, ili biti neaktivno. A ovo nema tako bolne posljedice kao u prethodnim stadijima, no još je ozbiljnije, budući lijenost neizmjerno opterećuje dušu. Duša neaktivnost osjeća kao prepreku za visinu. Ona to osjeća, ali je više okrenuta tijelu i ispunjava njegove žudnje. A, kako ona na Zemlji zanemaruje svoj zadatak, tako ona neće ni u onostranom ispunjavati zahtjeve koji će joj biti postavljeni kako bi promijenila svoje bolno stanje, koje je posljedica njenog zemaljskog života i njegovog učinka. U onostranom ona neće prepoznati svoje neaktivno stanje kao uzrok njene patnje, i otuda neće ni biti voljna njemu umaći, a ipak osjeća bol svoje neslobode. Osim toga, ona će žuditi, kao na Zemlji, za razonodom i ispunjenjem zemaljskih želja, ali neće nikada biti spremna u služećoj Ljubavi pomoći onima koji pate poput nje. Ovo stanje je nadasve beznadno, kada duša nema nikakav unutarnji poticaj na aktivnost, što je posljedica njenog neaktivnog načina života. Na Zemlji ljudima stalno pritječe snaga, i ona treba biti korištena, treba biti upotrijebljena za služeću aktivnost, jer jedino kroz takvu, duša se sama oslobađa, i također pomaže višem razvoju još nezrelog duhovnog u materiji. No, kada se čovjek preda lijenosti, on zloupotrebljava njemu pritječuću snagu, bez da stekne korist za svoju dušu. To bi bio samo jedan zastoj, kada lijenost ne bi istovremeno bila opasnost da čovjek potpadne porocima koji za njega znače retrogradni razvoj. Jer, sada stupa u akciju Božji protivnik, donoseći pred lijenog čovjeka sve ugodnosti zemaljskog života, i potičući ga da ih ganja. Žudnja za užitkom, proždrljivost (neumjerenost) i tjelesne žudnje, navode ga na mnoge grijehe, oslabljuju tijelo i dušu, i čine ju neprikladnom za otpor. Žudnja za zemaljskim dobrima će narasti, i duša se sada drži sasvim daleko od svojega istinskog zemaljskog zadatka, ako ona još ne popušta nagonjenju Duha, Koji duši predočava da se odrekne tog načina života. Ako duša još pribavi ovu snagu volje, onda je ona spašena, no to zahtijeva veliku voljnu snagu, i prisnu molitvu Bogu za pomoć i snaženje volje. No, lijenost ide pod ruku sa žudnjom za svijetom, i čovjek ne obraća pažnju na duhovni zadatak. I duša mora u onostranom gorko okajavati tako pogrešno vođen način života, budući ona ne ostaje pošteđena boli stanja neaktivnosti. Ona ih treba podnositi, sve dok sama od sebe ne požudi za aktivnošću, što može trajati nezamislivo dugo vremena.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

RAZMIŠLJANJE IZ SRCA I IZ RAZUMA .... ISTINA ....

B.D. 2302 from 14. travanj 1942, taken from Book No. 32

Svaki čovjek koji je razumski došao do određenog shvaćanja misli da je u spoznaji. No to shvaćanje nije nužno uvijek Istina. Bog je čovjeku dao razum i slobodnu volju, ali mu je dao i srce .... Sve dok razum bez srca želi riješiti duhovna pitanja, teško da će se približiti Istini, jer Istina izlazi iz Boga i jedino može biti primljena od duha, a ne od tijela, koji je materija.

Razumsko razmišljanje samo je funkcija tijela .... a srce je sjedište sve percepcije, srce u sebi sadrži i Božansku iskru Ljubavi, a time i duh, koji je udio Boga. Misao koja je rođena u srcu, čije izvorište je dakle Božanska duhovna iskra, uvijek će i imati pravo na istinitost, jer duh posreduje samo najčistiju Istinu .... no da li je misao rođena u srcu ili je pak samo proizvod razumskog razmišljanja, ovisi o Ljubavnoj sposobnosti srca. Što dublje čovjek može ljubiti, tj. teži sjedinjenju s Bogom putem djelovanja u Ljubavi, utoliko jasnije će se iz njegovog srca izdizati misli i dolaziti mu u svijest.

Jer te misli su duhovna Snaga koja ističe iz bićā koja su bliska s Bogom i pritječu srcu onoga koji se isto tako spaja s Bogom putem Ljubavne aktivnosti. Dok je, međutim, razumsko razmišljanje samo funkcija tjelesnih organa, dakle korištenje životne snage koja čovjeku pritječe, a koju može koristiti i onaj čovjek koji živi bez Ljubavi, tj. čije srce je slabo sposobno ljubiti. Dakle mora se praviti razlika između razumskog razmišljanja i onoga iz srca. Potonje će uvijek donositi Istinu, dok razumsko razmišljanje ne mora biti Istina, čak i ako se može govoriti o dobro razvijenom razumskom razmišljanju. Samo je Ljubav odlučujuća, tj. mjerodavna za Istinu. Čovjek je o suštini misli premalo obaviješten, i stoga mu nije jasna ta razlika.

Misao rođena u srcu, sa razumsko dobivenim znanjem ima zajedničku jednu stvar, a to je da i ona mora biti dostavljena u mozak kako bi od svijesti bila obrađena, pa zato čovjek može doći do pretpostavke da svaka misao svoje porijeklo ima u mozgu, da je dakle ostvarena razumski. No misaoni život Ljubavnog čovjeka, dakle čovjeka čiji je život neprestano djelovanje u Ljubavi, skroz je drugačiji za vrednovati nego čisto razumsko razmišljanje čovjeka koji je slabo spoboban ljubiti.

Prvi će biti blizak Istini, dok potonji neće imati nikakvog jamstva za Istinu i znanje. Jer Istinu Bog Sâm Sebi čuva, i On je dijeli samo onima koji Ga priznaju, koji Ga žude i koji to iskazuju putem djelovanja u Ljubavi. Posljedično, kao Istina moći će nedvojbeno biti prihvaćeno ono što je poteklo iz Ljubavnog srca, jer te su misli podređene određenoj kontroli putem onih duhovnih bića koja se nalaze u znanju, čiji je zadatak posredovanje misli i koji stoga pomno paze na to da čovjek stoji u ispravnom razmišljanju. Jer putem svoje Ljubavne aktivnosti čovjek stječe pravo na pomoć svjetlosnih bića, koja čovjeka tad štite od mislī koje proturječe Istini ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

FILOZOFIJA ŽIVOTA SA ISUSOM KRISTOM ....

B.D. 2304 from 16. travanj 1942, taken from Book No. 32

Jedino filozofija života potvrđena od strane Isusa Krista i prema tome utemeljena na Božanskoj doktrini Ljubavi će biti blagoslov za narod i osigurava njezin duhovni baš kao i zemaljski procvat. Narod koji prihvati takvu filozofiju života ostaje duboko ujedinjen sa Onim koji proglašava Božansku doktrinu Ljubavi, on će sazrijeti duhovno i neće biti podložan takvim velikim mučenjima pošto ulaže svaki napor da živi sukladno Božjoj volji i prema tome ne potrebuje mnogo patnje kako bi se promijenio. Stanovništvo koje sebe oblikuje po Božanskom Iskupitelju, koje priznaje Njega i time ima jedan potvrdan stav spram Njega, ne živi samo svjetovan život i prema tome neće jedino biti zainteresiran za materijalna dobra nego također stremi za duhovnim vlasništvima, on će živjeti jedan unutarnji život i stremiti spram uspona jer, zbog njegove vjere, on je više upućen, budući vjera zahtjeva Ljubavi sklonu aktivnost a potonja vodi do znanja. I upućeni ljudi svjesno žive njihove živote sa Bogom, to jest, oni se neće nikada okrenuti od Njega i odati čast svijetu. Otud oni su već nadvladali materiju jer, budući su bili zahvaćeni od strane Ljubavi Božje, oni vide njihov životni cilj u sjedinjenju sa Njime. Posljedično tome, narod koji je sebe oslobodio od materije je visoko razvijen ali neće sebe nikada pokušati nametnuti drugim narodima. On je miroljubiv i voljan pomoći, on neće tražiti povećati svoju moć ili pokušati ostaviti utisak, on živi njegov život potiho i u povučenosti, otud, on će u svijetu imati vrlo malo poštovanja ipak biti će visoko cijenjen od strane Boga. Takav narod neće nikada biti sposoban razumjeti da je drugačiji način razmišljanja mogao ikada sebe ustvrditi koji niječe sve Božanskog porijekla, što prema tome također isključuje Božansku doktrinu Ljubavi i želi ju nadomjestiti sa ljudskim učenjima. Ipak potonji neće dugo trajati i narod koji je prionuo uz potonje će biti poražen, jer ništa neće o(p)stati što nije Božanskog porijekla, što mora također uključiti filozofiju života bez Isusa Krista. I čak ako ljudi vode bitku protiv Njega, oni neće nikada biti sposobni uništiti Njegovo učenje, Božansko učenje Ljubavi, i svjetonazor bez Isusa Krista će sebe uništiti, baš kao što će narod koji je prisvojio ovo gledište prije ili poslije uzrokovati svoj vlastiti slom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZNAČENJE RIJEČI „MOJA CRKVA ....“

B.D. 2306 from 19. travanj 1942, taken from Book No. 32

Nije u skladu s Mojom voljom omalovažavati blagoslove crkve, jer Ja Osobno sam utemeljio ovu crkvu, kako bi unutar crkve bila podučavana Moja Riječ, kako bi se, u Moje Ime, Moja Riječ približila (protumačila, objasnila) ljudima, radi spasenja njihovih duša .... Ali, što je Moja crkva? .... Tko pripada Mojoj crkvi, i koje sam blagoslove obećao onima koji pripadaju Mojoj crkvi? .... Ljudima mora uvijek iznova biti razjašnjeno da sam Ja, međutim, govorio jedino o Mojim vjernim sljedbenicima, a još i danas pod riječju Moja crkva mislim na one ljude koji su duboke vjere, pa se u vjeri u Mene zajedno nalaze (sastaju) i stvaraju jednu zajednicu. Zajednica vjernika .... to je pravi smisao riječi „Moja crkva ....“. Ja Osobno Sam utemeljio ovu zajednicu, kada sam Ja Sebi izabrao Moje apostole i uputio ih u svijet; Ja Sam im dao zadatak, da objave Moju Riječ onima koji vjeruju. I ovim Mojim vjernicima sam obećao Moje blagoslove .... Moju podršku, Moj Duh .... Ja Sam im dao obećanje da ću biti među njima, ako oni u vjeri prihvate ovu Moju Riječ. A, Moje prisustvo znači razdjeljivanje Moje Ljubavi, jer gdje Ja prebivam, tamo se također mora osjetiti Moja Ljubav, koja Sebe očituje u prijenosu snage, dakle darivanju Moje milosti. I tako Ja blagoslivljam svakoga koji u vjeri u Mene prima Moju Riječ, jer će on također živjeti prema Mojoj Riječi, i posljedično će biti dostojan Moje milosti. Blagoslivljam stoga vjernike koji u zajedništvu tvore Moju crkvu, i razumljivo je da Ja ne mogu odobriti kada se Moj blagoslov procjenjuje neznatnim, i time stavlja u pitanje združivanje (ujedinjavanje) vjernika, jer tko ne vjeruje Mojim obećanjima, ne može niti pripadati krugu Mojih vjernika, a time ni crkvi, koju sam Ja utemeljio, a koja pretpostavlja duboku vjeru. Blagoslovi Moje crkve su temelj vjere, jer, kada sam Ja sa Mojom podrškom uz Moje, oni će biti protjecani Mojom Ljubavlju i milošću, a onda također mogu čvrsto i nepokolebljivo vjerovati, i biti istinski sljedbenici Moje crkve, jer je to duh u njima, koji nagoni ususret Mojemu Očinskom Duhu. I zato Moja crkva nije izvanjsko, nego je nešto duboko unutarnje, zbog čega ne traži da bude izvanjski prepoznatljiva. Moja crkva mora ujediniti ljude koji istinski vjeruju, tako da blagoslovi ove crkve mogu imati učinka na ovim vjernicima, i po tome je također prepoznatljiva Moja istinska crkva. A tko pripada ovoj Mojoj crkvi, ne omalovažava ni njene blagoslove, jer on vjeruje u Mene, Moju Ljubav i Moju snagu, i želi ih primiti iz Moje ruke .... Ljubav, silu i milost .... Moja crkva je zajednica vjernika čiji sam Ja Pastir .... A Moja je volja, da oni u Meni prepoznaju svog Pastira, da Me čuju kada pustim da odjekne Moj glas .... da oni Mene osjećaju kada prihvate Moju Riječ i onda Me dobrovoljno slijede, odnosno nastoje ispuniti Moju Riječ, i stavljaju je u praksu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OBEĆANJA .... DUH .... ISTINA ....

B.D. 2307 from 20. travanj 1942, taken from Book No. 32

Duh je ono što karakterizira Moju crkvu, a taj Duh do izražaja može doći u svakoj denominaciji, jer on će uvijek ispunjavati ljude koji streme k Meni. No Ja nisam osnovao denominacije, nego samo jednu crkvu, jednu zajednicu, koja se treba izgraditi na dubokoj vjeri. Tko se želi priključiti Mojoj crkvi, mora dakle biti duboke vjere i žudjeti k Meni .... Ja gledam jedino na to a ne na denominaciju kojoj neki čovjek pripada. Jer jedino tako čovjek se može moliti u Duhu i u Istini.

On sa Mnom uspostavlja vezu koja je oslobođena svake formalnosti, jer vjera i žudnja smanjuju udaljenost od Mene, i čovjek stupa na most, koji je Moja Ljubav sagradila prema Zemlji .... On razgovara sa Mnom, ponizno i s povjerenjem, i čezne za Mojom blizinom. Tako da se duhovna iskra, koja je Moj udio u njemu, spaja sa Mnom, njegovim Stvoriteljem i praizvorom. Pa je tako duhovna veza uspostavljena, odvojenost od Mene definitivno prevaziđena. Čovjek pripada Mojoj crkvi i time je član crkve Petrove, koja je bila sagrađena na dubokoj pobožnosti, jer samo jedna prava, duboka vjera dovela je do intimnog odnosa s Bogom, no gdje nedostaje ta vjera, tamo Mi se čovjek nikada ne može moliti u Duhu i u Istini.

Stoga će Mojoj crkvi pripadati svatko koga je na živu vezu sa Mnom potakla vjera, koja mora biti uspostavljena da bi ga mogao prožeti Moj Duh. Ali Moj Duh i jeste život crkve, jer crkva koja nije prožeta Mojim Duhom, ne može biti Moje djelo, ona nikada i nikako nije mogla biti osnovana od Mene. A Moj Duh će biti svugdje gdje je Ljubav .... gdje se dakle naučava i prakticira Ljubav tamo će i biti prepoznatljiv Moj Duh. Posljedično se Moj Duh mora očitovati kod ljudi svih denominacija, budući da u svakoj od njih ima istinski Ljubav-no aktivnih ljudi i u njih pritječe Moj Duh.

A djelovanje Duha primjetno je po porastu svjetla i znanja. Biti prosvijetljen očigledan je znak djelovanja Duha. I posljedično će Moja crkva, tj. njeni pravi pripadnici, biti u znanju, jer kroz njihovu duboku vjeru i žudnju za Mnom oni postaju prijemčivi za to znanje, djelovanju Duha ne pružaju otpor. Mudrost iz Boga ili mudrost od ljudi .... To su obilježja crkava, tj. pojedinih denominacija i njihovih pripadnika.

U svakoj denominaciji može biti ljudī koje podučava Bog, i isto tako onih koji su prihvatili ljudsko znanje. Tako da se u Moju crkvu mogu ubrajati samo oni koji su Mudrost primili neposredno od Mene putem djelovanja Duha, koje je zračenje Moga Duha .... A ta Moja crkva nikada neće minuti .... ona će opstati vječno, jer uvijek će biti ljudī koji su u vjeri i u Ljubavi, i u sebi nose žarku žudnju zaMnom, a uz njih ću ostati vječno .... Ja ću u Duhu neprestano boraviti među njima, kao što sam i obećao ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

HRAM GOSPODARA ....

B.D. 2319 from 30. travanj 1942, taken from Book No. 32

Gospodarev hram je ljudska duša kad se ona oblikuje u Ljubav tako da se Sam Bog u njoj može nastaniti. I taj hram Bogu je ugodan jer tada čovjek istinski služi Bogu, pošto ga je njegova Ljubav-na aktivnost učinila slugom čovječanstva, a takvu jednu Ljubav Bog nagrađuje Svojom blizinom .... On dolazi u srce onog čovjeka koji ga je uredio kao hram Gospodara. Božje prisustvo je najdivniji poklon za tog čovjeka pa je stoga i (to) srce u kojem On može boraviti počašćeno. Božji hram je nastao tamo gdje Sam Bog čini da zazvuči Njegov glas koji može čuti čovjek u čijem srcu se Bog nastanio.

Čuti Božji glas čovjeka čini najsretnijim stvorenjem na Zemlji te on onda zna da je Bog predobar i svet, da je bezgranična Njegova Ljubav koja je naklonjena čovjeku .... Sam čovjek je postao hramom Gospodara i došlo je do sjedinjenja s Gospodarom .... To je jedno blaženo sjedinjenje, spoj onoga što je nekoć proizišlo iz Boga s njegovim Stvoriteljem, i takav jedan spoj čovjeku mora donijeti najvišu blaženost. A ta blaženost mora biti rezultat života u Ljubavi, jer gdje je Ljubav, tamo je Bog .... a tamo gdje je Bog, tamo je i nezamisliva blaženost.

Kad je čovjek svoje srce uredio kao hram za Gospodara, on je dijete Božje, koje ulazi u sva prava djeteta. Tako da i sa Ocem može razgovarati direktno, može Ga čuti iz najbliže blizine, može čuti Njegov glas, pitati Ga pitanja i žudjeti odgovor, i biti će sretno preko svake mjere što zna da je Gospodar neprestano u njemu. Jer čije srce je Spasitelj izabrao za Svoj hram, taj Njegovu Milost i Ljubav nikad neće izgubiti, jer njega je obuhvatila Božanska Ljubav i Ona ga vječno više ne pušta.

Njegov duh sjedinio se sa Očevim Duhom, tako da više nema propadanja. Ispit zemaljskog života čovjek je položio, definitivno se oslobodio iz vlasti protivnika Boga i iz slobodne volje se odlučio za Boga, Koji sad njegovu voljnost nagrađuje Svojom bezgraničnom Ljubavlju, Svojom prisutnošću, Svojim glasom, koji ovaj sada čuje gdje i kad god ga želi čuti. Pa je tako srce čovjeka postalo hramom, koji u sebi nosi ono najsvetije, Samoga Božanskog Gospodara, Koji je se nastanio u njemu, kao što je obećao ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

PREDISPOZICIJA ....NAGONI U PRED-STADIJIMA ....

B.D. 2321 from 3. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Čovjekova predispozicija njega ne oslobađa od toga da mora odgovarati za svoje postupke i razmišljanje. Jer, svakom čovjeku stoji na raspolaganju snaga i milost, da zagospodari svakom lošom predispozicijom, samo ako on želi. Pored toga, duša je u utjelovljenju kao čovjek preuzela osobine, koje je ona vrlo lako mogla odložiti u njenim ranijim preoblikovanjima, a sada su joj kao čovjeku dodijeljeni zadaci koji odgovaraju njenoj sadašnjoj predispoziciji, odnosno, koji duši pružaju mogućnost da uspješno izađe iz borbe protiv ove predispozicije. No, uvijek mora u tome biti aktivna slobodna volja, a i nju Bog osnažuje u skladu sa stavom prema Njemu. Ako je čovjek prikupio volju da Boga moli za pomoć u borbi protiv sebe samoga, protiv vlastitih slabosti i mana, onda čovjeku također pritječe i snaga da sebe oslobodi od toga. To zaista traži pojačanu borbu, od koje međutim čovjek ne može biti pošteđen, jer je duša u pred-stadijima prekoračila njoj postavljene granice .... odnosno, duhovno, koje je imalo prebivalište u već olabavljenijoj (manje ograničavajućoj)) formi, koristilo je ovo labavljenje do krajnjih granica koje su mu bile postavljene. To je u određenoj mjeri dovelo do najvećeg razvoja nagone, koje ono sada u utjelovljenju kao čovjek opet mora prigušiti, što zahtijeva povećanu snagu volje. Isto tako se duhovno može u pred-stadijima suzdržati (moderirati, sebe ublažiti, učiniti sebe umjerenim)), dakle, njemu postavljena ograničenja ne koristiti u potpunosti, što onda ima za posljedicu manje tešku borbu višeg razvoja na Zemlji. Uvijek je međutim bila uzeta u obzir predispozicija u životnim uvjetima u kojima biće, sukladno svojoj predispoziciji, također ima mogućnost postati njenim gospodarom. Vidljivo je da se neki ljudi moraju teže boriti, no od njega se nikada neće tražiti nešto nemoguće, jer mu u svako vrijeme stoje na raspolaganju neizmjerna snaga i milost, no ove od njega samoga moraju biti zatražene, budući je duša prethodno na naopak način koristila njoj odobrenu slobodu, i ovo ju ne oslobađa odgovornosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

UREĐENE MISLI... AKTIVNOST PODUČAVANJA... BOŽJA ZAŠTITA...

B.D. 2323 from 4. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Misaona aktivnost prosvijetljenog čovjeka je uređena, odnosno, njegove misli nisu nepostojane i nepovezane (nesuvisle), nego jasne i dosljedne, i ako on sada ove misli želi komunicirati bližnjemu, to će njemu također biti razumljivo, čim i on duhovno nastoji i žudi Istinu. Jer, to izvode snage koje stoje u Istini, da Istina bude tako ponuđena, da ona može biti shvaćena, ako postoji volja za Istinom. Ali, sada se susreću različiti stupnjevi zrelosti, pa stoga i različite sposobnosti za prihvaćanje Istine, kada je ova prenesena od duhovnog bića koje stoji u znanju. Dubina (iskrenost, prisnost, srdačnost) povezanosti s Bogom povećava sposobnost prihvaćanja, budući ona također odgovara stupnju Ljubavi čovjeka. I sada će čovjek, čiji život je djelovanje u Ljubavi, obratiti pažnju na svaki pokret u sebi, i stoga će u sebi čuti glas Duha. Posljedično on može biti podučen od Duha u sebi, i biti uveden u svu mudrost iz Boga. A ono što će mu onda biti posredovano u znanje od Duha u sebi, to će on i shvatiti, jer se Duh ne objavljuje na nerazumljiv način, nego On podučava čovjeka uvijek i uvijek iznova, dok ponuđena mu ideja ne postane duhovna svojina, i on bude sposoban nju sada razumljivo razdijeliti. Stoga se nikada ne može govoriti o duhovnom djelovanju, kada duhovni dar ostaje nerazumljiv... Čovjek može razumski nešto prihvatiti i željeti razdijeliti... on će to bližnjima tako dugo nepovezano nuditi, dok god je to tek njegovo racionalno razmišljanje... dok će darovi Duha biti ponuđeni u povezanosti, budući njihovi darivatelji... duhovne snage koje omogućavaju da u duh čovjeka dotječe Božje zračenje, svjetlo, tj. znanje... vode brigu o tome da njihovi darovi budu tako prihvaćeni kako su od njih bili dani. Ako je čovjek voljan primljeno duhovno dobro razdijeliti bližnjemu, onda je djelovanje Duha neograničeno, odnosno, Duh iz Boga sada vodi njegove misli i njegove riječi, tako da bližnjemu bude preneseno samo ono što je za njegovu dušu korisno, a to je svaki put Istina. Čista Istina je tamo gdje Božji Duh djeluje, i bit će također tamo gdje se volja čovjeka spremno izjašnjava za razdjeljivanje... jer Sam Bog podučava ljude koji Mu žele služiti i izgrađuje ih kao učiteljske snage, tako da oni mogu okrenuti prema bližnjima istu Istinu, jer ju ovi ne žele primiti direktno. I On ih opskrbljuje snagom jasne spoznaje i prosudbe, budući je njihov zadatak prevažan da oni ne bi stajali pod Njegovom zaštitom... Istina treba biti dovedena na Zemlju kroz ljude koji su Mu potpuno predani, i stoga im On jamči i Njegovu posebnu zaštitu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNA AKTIVNOST JE VAŽNIJA OD ZEMALJSKE AKTIVNOSTI ....

B.D. 2325 from 6. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Ništa vam neće nadomjestiti duhovno bogatstvo, kada vi napustite ovaj zemaljski život, te stoga ne brinite toliko mnogo o zemaljskom, nego uvijek jedino mislite na oblikovanje vaše duše. Zemaljska aktivnost se treba doduše obavljati savjesno, no gdje je čovjeku postavljen jedan duhovni zadatak, on ima prednost pred zemaljskom aktivnošću. Ne postoji ništa što bi bilo hitnije od brige za duše bližnjih, a zemaljska aktivnost je često samo sredstvo do cilja, da se duše koje su se našle u nevolji dovedu u blizinu Onoga, Koji im može i želi pomoći, ako Njegovoj pomoći nije suprotstavljen nikakav otpor. Zemaljska aktivnost ne smije na nijedan način biti prepreka za pružanje (obnašanje) skrbi, tamo gdje je ona potrebna, budući su nebrojeni ljudi spremni za prvo, no malo je onih koji se okreću jednoj takvoj aktivnosti, koja služi na spasenje duše bližnjeg. Razmislite o tome, u kakvoj se nevolji trenutno nalaze duše na Zemlji, i također prepoznajte potrebu za vašim djelovanjem, jer kroz vas Sam Bog želi djelovati, i vi Njemu trebate vjerno i neograničeno stajati na raspolaganju .... Vi trebate uvijek biti spremni za njega, ako On vas treba, i vi ne trebate promišljati da vi kroz to zanemarujete zemaljski zadatak .... Jer, duša je važnija od tijela, i rad koji se nje tiče, uvijek će od Boga biti blagoslovljen.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJA VOLJA ILI DOPUŠTENJE .... SLOBODNA VOLJA ....

B.D. 2327 from 8. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Božja volja je presudna za svaki događaj u svijetu, čak i kad je on potaknut ljudskom voljom. Samo ono što Bog hoće ili što On dopusti može se dogoditi ili biti sprovedeno, pa i pored toga čovjek je odgovoran za svoju volju. Bog zna od vječnosti kako volju čovjeka tako i njene posljedice, pa opet, On ne sprječava ljude da svoju volju sprovode u djelo, no u skladu s tim djelima intervenira i Njegova volja tako da duševni spas (dobrobit) time može biti podržan. Zemaljsko događanje najčešće se zemaljski i odražava, a da Bog te zemaljske posljedice dopušta, ljudima često nije shvatljivo.

No Božja briga usmjerena je na duše ljudi .... Gdje su one u opasnosti, On intervenira, no samo na takav način da volja ljudi i pored toga ostaje nedodirnuta. On ih ne sprječava u izvođenju njihovih djela, čak i kad su zla, tj. ako se rađaju samo iz neljubavnosti. A to čini da ljudi dvojbe postojanje Boga Ljubavi, Mudrosti i svemoći. Nasilna intervencija bi isto tako učinila da oni dvojbe to samo postojanje, jer sve dok ne shvate da se sloboda volje ne smije ukinuti ako žele postati ono što bi trebalo da budu, neće ni razumjeti da je Božja intervencija potrebna samo za duhovni razvoj; jer će promatrati samo zemaljske događaje i njihove učinke na zemaljski život.

(8 Svibnja 1942) Ali uvijek je Božanska volja da sve što se događa na bilo kakav način duši može biti od koristi .... Da dakle čak kad je tijelo u opasnosti, duša može ostati neugrožena ili iz toga izvući velike koristi, već s obzirom na njenu volju. Ljubav Boga prema Njegovim stvorenjima je tako velika, da On uistinu ne bi dopustio da se dogodi išta što bi ljudima bilo prepreka na putu uspona, a to je smisao i svrha zemaljskog života. No s druge strane On pušta i protusili svaku mogućnost za razvoj, kako bi se slobodna volja sama odlučila. Ako je ta slobodna volja naklonjena zlu, On ljude i pored toga neće učiniti neslobodnima, pošto bi to bilo protiv Božanskog reda. No toj zlu okrenutoj volji On sukladno dozvoljava i posljedice toga što je ta volja prouzročila. A te posljedice moraju doduše biti zemaljski izrazito pune patnje, (k)ako bi za sobom povlačile duhovni napredak, inače čovječanstvo ne uči odustajati od zla i sve više bi potpadalo toj sili.

Duhovno stanje ljudi je odlučujuće za to da li i kada Sam Bog intervenira i staje na kraj lošim silama. Okreće li se volja ljudi Bogu, onda je sila zla slomljena, i ona ne nalazi mjesto gdje može uspješno djelovati .... Bog ju ne sprječava, no sami ljudi ju mogu omesti, i posljedično tome oni su sami putem svoje suglasnosti ili pak odbijanja povoljni ili ometajući čimbenik za to što se događa. Loša djela nikada ne mogu biti Božja volja, no ona mogu biti izvedena samo ako se Njegova volja ne postavi protiv njih .... Pa tako On dopušta ono što sama volja ljudi pobudi, kako bi oni putem učinka svoju volju sami promijenili i tako došli bliže svom stvarnom cilju, tj. okrenuli se Bogu.

No to ne isključuje da Bog Sam intervenira, ako On to smatra potrebnim .... Jer i djelovanju loše sile su postavljene granice, koje ona ne smije preći .... Ali ako joj je ljudska volja još naklonjena, onda će se i Božanska intervencija za ljude zemaljski krajnje mučno odraziti, jer opet je duša to što je u opasnosti i putem te intervencije treba biti oslobođena. Ako se obraća pažnja samo na svjetovne događaje i njihove rezultate na zemaljski život, onda će teško od strane ljudi biti priznato da je odlučujuća Božja volja, i posljedično će Bog biti odbacivan od strane onih koji zemaljskom životu ne pripisuju nikakav dublji smisao niti svrhu, pošto oni nisu prepoznali mudro i Ljubav-no vodstvo, koje kroz patnju i muku želi postići približavanje k Sebi uz poštovanje slobode volje ljudi ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BORBA U ONOSTRANOM... PONOVLJENO UTJELOVLJENJE NA ZEMLJI?...

B.D. 2336 from 14. svibanj 1942, taken from Book No. 32

I zato je od velike važnosti kako će biti iskorišten zemaljski život, jer čim je ovaj zaključen, počinje sasvim drugačija borba oko uspona naviše, nego li je bila određena biću na Zemlji. Zemaljski život mu je stalno donosio snagu, koju je ono po volji moglo koristiti, dok je život bića u onostranom blagoslovljen snagom tek onda kada je biće u određenom stupnju zrelosti, no prethodno je sudbina duša jedno stanje potpuno lišeno snage (sasvim nemoćno stanje), dok one nisu postigle ovaj stupanj zrelosti. A posljednje je neizrecivo teško, i bilo bi također sasvim nemoguće, ako mu Božja milost ne bi onda također izašla u susret u obliku zračenja svjetla, koje mu nosi trenutke spoznaje (raspoznavanja), kako bi u biću probudila žudnju za svjetlom. Bog iznova jedino nastoji promijeniti volju bića, da bi mu potom također dao i mogućnost da volju sprovede. Jedino su uvjeti u onostranom mnogo teži za ispuniti. Biće bez snage je također tako slabe volje, da je potreban najveći napor i strpljenje od strane svjetlosnih bića, kako bi uvjerili (opredijelili) biće, da samo aktivira svoju volju. No, nikada se neće jedno biće u stanju tame željeti vratiti na Zemlju, kako bi popravilo svoj promašeni životni put na Zemlji, odnosno, iznova ga prevalilo u skladu sa svojim istinskim zemaljskim zadatkom. A, tek ova volja bi duši donijela ponovljeni boravak na Zemlji. No, volja nezrele duše odnosi se jedino na zemaljski materijalni život, a nikada na duhovni viši razvoj, jer ako se ovaj najprije jednom pokrenuo u njoj, onda ona također zna da jedino služenje u Ljubavi pomaže njen viši razvoj, a za to ona uistinu ima dovoljno prilika u onostranom. Jer, mora se obaviti ogromni rad, treba li dušama biti doneseno svjetlo u obliku znanja. To je aktivnost u onostranom, koju ljudi na Zemlji nisu u stanju pojmiti, a koja je međutim neizrecivo važna... Što je bilo propušteno na Zemlji, mora biti nadoknađeno u onostranom, i kao što je na Zemlji duhovna pomoć bližnjemu čin Ljubavi, tako je također i aktivnost bića u onostranom neprekidno Ljubavno djelovanje .... stalno razdjeljivanje onoga što nedostaje dušama .... razdjeljivanje svjetla i znanja dušama koje su u tami. Ova aktivnost zahtjeva slobodnu volju, baš kao na Zemlji. Biće mora biti spremno aktivirati se služeći, onda kroči naprijed u svome razvoju. Ako je jednom nadvladalo odsustvo volje, onda ono marljivo radi na sebi samome. Zasigurno će se takođe ru dubokom kajanju sjetiti neiskorištenog vremena na Zemlji, ali sada pred sobom vidi krug djelovanja, koje zahtjeva svu njegovu voljnost da pomogne .... Sada duša misli više na duše oko nje koje pate, nego na svoje vlastito stanje, i tek sada ona vrši svoj zadatak sa predanošću, a njeno vlastito stanje postaje sve osvjetljenije, jer ona sada prima svjetlo i snagu, kako bi to predala dalje. No, ako je ona jednom postala primatelj svjetla i snage, onda se više nikada neće željeti vratiti na Zemlju, osim ako treba biti izvršen neki zadatak na Zemlji, koji zahtjeva utjelovljenje jednog svjetlosnog bića na Zemlji... Treba uvijek uzeti u obzir, da u stanju tame duši također nedostaje spoznaja, budući je ona na Zemlji zanemarila svoj duhovni razvoj ....No, ako ona to prepoznaje, onda ona također vidi i mogućnosti u onostranom, koje joj osiguravaju uspon. Ponovljeno utjelovljenje na Zemlji bi jedino onda bilo odobreno duši, ako bi ona to željela u potpunoj svjesnosti svog nezrelog stanja, i u svrhu sazrijevanja duše .... ako bi ju dakle, slobodna volja nagnala na ponovljeni zemaljski životni put, kako bi postigla više stanje zrelosti. Ali, to već pretpostavlja određeno znanje, a stoga i određeni stupanj zrelosti, odnosno sposobnost za Ljubav, što onda nagoni dušu da sudjeluje u otkupljujućem djelu u onostranom, jer ona prepoznaje da će također, za to biti potrebna sva snaga, te ona sada svoju Ljubav spremno stavlja u službu tom otkupljujućem djelu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUŠA – NOSITELJ SVIH DJELA STVARANJA ....

B.D. 2344 from 24. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Supstance duše prikazuju u njihovom sastavu jednu iznimno vješto/fino konstruiranu formaciju koja bi ljudsko bice ‘pogodila’ kao cudesna ako bi ju mogao vidjeti. Ne postoji ništa što nije prisutno u ovoj tvorevini .... Sve u stvaranju se u minijaturi može pronaci u duši buduci su pojedinacne supstance bile oživljavale svako djelo stvaranja i prema tome su takoder zadržale oblik ovih prethodnih formi, koje se umnožavaju neprestanoim združivanjem i prema tome neprestano mijenjaju i usavršavaju ukupnu sliku. Shvacanje ljudskog bica ne bi dostajalo da zamisli sva ova djela stvaranja, ipak jednog ce dana, preplavljen od strane mudrosti i svemoci Stvoritelja, ugledati sliku koja mu otkriva najcudesniju velicanstvenost. Najmanje i najbeznacajnije djelo stvaranja opet sadrži tisuce minijaturnih tvorevina unutar sebe koje zauzvrat opet prikazuju sve što je reprezentirano u Božjem velikom djelu stvaranja. Ljudska je duša, medutim, nositelj svih ovih tvorevina, to jest, sastavljena je od bezbrojnih supstanci, od kojih je svaka vec ispunila njezin zadatak u stvaranju i otud joj je bilo dozvoljeno ujediniti se zbog posljednjeg i najveceg zadatka .... da kompletira beskonacno dug zemaljski napredak kao ljudska duša. Ni jedno drugo cudesno djelo u svem Božjem velikom stvaranju nije tako izvanredno lijepo oblikovano kao ljudska duša .... I dokaz je njezina savršenstva kada duša može ugledati sebe kao u ogledalu i percipirati svoju vlastitu slavu, to jest, kada ona vidi sebe u naj-sjajnijem svjetlu u mnogim tisucerostrukim oblicima i formacijama, i tako joj kontemplacija sebe same uzrokuje nezamislivu srecu buduci je vizija cjelokupnog djela stvranja jedan preplavljujuce predivan doživljaj za dušu. I dušine kontemplacije nece nikada dokoncati buduci slika sebe opet i iznova preoblicava; neprestano više cudesna djela stvaranja izranjaju buduci su Božja cuda beskrajna a tako je i ono što Njegova Ljubav osigurava Njegovim živim tvorevinama koje su savršene i stoga prosvjetljene .... One uvijek i stalno osjecaju Njegovu Ljubav i kao rezultat doživljavju uvijek rastucu srecu .... Nece biti završetka, niti ogranicenja onog što duhovno oko može promatrati .... I ništa ne ostaje nepromijenjeno, što naznacava stanje blaženstva za bice koje se progresivno povecava i prema tome zahtjeva neprestanu transformaciju duhovne vizije bica.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISUS KRIST JE BIO POSVETIO BOGU TIJELO I DUŠU ....

B.D. 2345 from 24. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Tijelo Isusa Krista se nije više odupiralo svojoj duši; ono nije zahtjevalo ništa za sebe doli što je duša željela, koja se bila potpuno ujedinila sa duhom .... Ovo je bilo stanje Isusa, čovjeka, kada je On bio ostvario Njegov čin .... To je bilo stanje potpune posvećenosti Bogu i totalnog odustajanja od svega što pripada svijetu .... Njegovo tijelo, budući je bilo u cjelosti produhovljeno, je bilo totalno neovisno o Zemlji i njezinim zakonima, tj. duhovne supstance Njegovog ljudskog tijela su se stopile sa onima duše i učinkovito podredile sebe volji duha, koji je bio najprisnije sjedinjen sa Ocem-Duhom, i time je zemaljsko tijelo zajedno sa dušom postalo jedno sa vječnim Božanstvom .... Ova fuzija je bila tako izvanredno značajna i povlači sa sobom takve daleko-sežne posljedice koje je duša nesposobna razumjeti sve dok nije sama pronašla sjedinjenje sa samim Bogom. To je bio jedan čin golemog nijekanja samog sebe, najdublje Ljubavi i bezgranične posvećenosti Bogu .... Duša Isusa, čovjeka, je istovremeno povukla njezinu izvanjsku čahuru, tijelo, u sferu Božjeg zračenja Ljubavi, i obadvoje Njegova duša i Njegovo tijelo su bili prožeti od strane Božjeg Duha Ljubavi, od strane Njegove snage i Njegova svjetla .... Isus, čovjek, je bio pun snage i svjetla .... On je bio moćan i mudar, i svako stvorenje Mu je bilo poslušno, cijelo Stvaranje Mu je bilo podložno, jer Bog je bio u Njemu u svoj punini pošto Mu niti duša niti tijelo više nisu pružali otpor, i ova bezgranična privrženost je također rezultirala u Božjoj bezgraničnoj aktivnosti .... Sada je to bio Bog Osobno Koji je Sebe očitovao u svemu što je Isus činio i rekao (Ivan 14:10). Božja Ljubav zahvaća sve što sebe izruči Njemu, ona prožima svaku tvorevinu čim njezin prirođeni duh ne pruža nikakav otpor Božanskoj Ljubavi .... Gdjegod je ovaj otpor otklonjen tamo može jedino biti Ljubav Božja, prema tome .... budući je Bog Ljubav (1 Ivanova 4:8, 16) .... Bog može jedino biti gdje On ne nalazi protivljenje koje Mu se suprotstavlja .... Sve od Boga je Božansko sve dok ono ne pruža nikakav otpor. Jedino otpor okreće Božju tvorevinu u nešto Njemu izvanjsko sve dok ona ne odustane od njezinog otpora sama od sebe .... Isus, čovjek, je bio potpuno posvećen Bogu i time više ne izvanjski Bogu nego se sjedinio sa Njime, time Jedno sa Bogom .... i prema tome totalno preobražen, budući je sjedinjenje sa Bogom stanje blistavog svjetla .... I kada je Isus Krist napustio ovaj svijet On je uzeo Njegovo tijelo zajedno sa Njegovom dušom u vječnost, jer ništa uz Njega više nije prianjalo što je zahtjevalo daljnji razvoj, obadvoje, i tijelo i duša su bili savršeni; svaka duhovna supstanca je bila tako naklonjena spram Boga da je ona bila prožeta od strane Božjeg svjetla i Ljubavi, da je bila poput Boga, budući se kompletno sjedinila sa vječnim Božanstvom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DJELOVANJE DUHA .... DAR MILOSTI ....

B.D. 2346 from 24. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Svi mogu primiti darove Duha, a ipak tako malo ljudi koristi Božju ponudu ovog dragocjenog dara milosti. Oni ne znaju koji vrijedni dar oni propuštaju, i koliko su bogatiji oni mogli biti. Jer, ono što im nudi Duh iz Boga, ničim se ne može nadomjestiti .... On ljudima daje jasnu spoznaju, on ih uvodi u znanje o Božanskoj Istini, on njima pomaže da se oslobode veze sa svijetom i otuda da uspostave vezu sa svjetlosnim duhovnim bićima, kako bi sada mogli voditi neprestanu razmjenu misli s njima. On ih uvijek usmjerava i vodi prema Bogu i uređuje njihovu misaonu aktivnost, tako da se oni kreću u ispravnom razmišljanju, i stoga moraju razmišljati ispravno i istinito, čim oni postavljaju duhovna pitanja ili nastoje dokučiti Božansko upravljanje i djelovanje. Ljudi uvijek stoje u vezi s Bogom, ako oni žude djelovanje Njegovog Duha. Njima dakle uvijek pritječe snaga, kada Bog izlijeva Svoj Duh na ljude. Oni tada neposredno primaju zračenje snage od Boga, oni isključuju svaki otpor i otvaraju se, odnosno, puštaju da u njihova srca utječe snaga .... Učinak ove, međutim je znanje .... Jer, svaki prinos snage iz Boga znači povećano znanje o stvarima, koje leže izvan zemaljskog života .... A ovo duhovno znanje je bogatstvo duše, to je blago koje će duša jednog dana iskoristiti, ako ona želi ispuniti svoj zadatak u onostranom. Duhovno bogatstvo je jedino vrijedno stremljenja na Zemlji, a duhovno bogatstvo duša može neizmjerno primiti .... Sam Bog je ljudima obećao Svoj Duh, i stoga ga nitko neće uzalud tražiti. No, Božji Duh ne može nikada postati djelotvoran tamo gdje ne prethodi žudnja za ovim dragocjenim darom. Što Bog nudi ljudima, treba s čežnjom biti izmoljeno i zahvalno primljeno .... To nijednom čovjeku neće biti uskraćeno, ali također se nijednom čovjeku neće okrenuti bez intimne žudnje. Božanskim darom milosti ne može biti opskrbljen ni jedan čovjek , koji nije obratio pažnju na ovaj dar, jer djelovanje Duha zahtijeva pažljivo osluškivanje naunutra, čovjek mora promatrati najfinije poticaje u sebi, i tako sam sebe ugoditi (naštimati, prilagoditi) za svjesno primanje dara, koji je Božanskoga porijekla .... Duhu iz Boga mora biti osiguran pristup do Božanske iskre u srcu, ili Božanskoj iskri u sebi treba biti dana sloboda da se poveže s Duhom iz Boga .... Mora biti uspostavljen kontakt s bićima koja su primatelji svjetla i snage, tako da se svjetlo i snaga sada mogu prelijevati .... Božanski dar milosti zahtijeva duboku vjeru u djelovanje Duha u čovjeku, on zahtijeva Ljubav-nu aktivnost i intimnu predanost najvećem Duhu neba i Zemlje, tako da se Njegova snaga može prelijevati, jer ona sada više ne nailazi na nikakav otpor, budući je djelovanje Božanskog Duha znak da se iz Boga proizašlo stvorenje, nakon duge odvojenosti od Njega, konačno s Njim sjedinilo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ČAS SMRTI

B.D. 2348 from 27. svibanj 1942, taken from Book No. 32

Odvajanje duše od tijela je za tijelo obično bolno iskustvo, pošto je za bezbolno odvajanje potreban određen stupanj zrelosti, kojeg ljudi jako rijetko dosežu. Čas smrti će i dalje nezrelom čovjeku uvijek dati svjesnu pobudu da teži za takvom zrelosti duše prije kraja, jer nakon što je napustio ljudski pokrivač on to ne može postići svojom vlastitom snagom. Ovisno o stanju njegove duše, čas smrti će biti više ili manje mučan.

Sve dok je čovjek na ovoj Zemlji on ima mogućnost sebe pročistiti, i u onostranom će duša zahvaliti svom Stvoritelju što joj je pred smrt bila pružena ta mogućnost, tako da ne mora toliko patiti u onostranom. Pošto je Bog pravedan, duša se mora susresti sa svojom sudbinom u onostranom, i potrebom za većom patnjom da bi postignula zrelost. Bez toga, nije moguće ući u svjetlosne sfere. Patnja i mučenje moraju u duši proizvesti viši stupanj zrelosti. Prema tome, na dužu borbu prije smrti uvijek treba gledati kao na duhovni uspon duše.

Istina, čovjek vidi jedino patnju i smrt, koji su doprinjeli njegovom strahu od smrti i čas im izgleda nepodnošljivo. Ipak, sve je to određeno Njegovom velikom ljubavlju prema čovječanstvu, tako da bi se za njih omogućilo sjajnije svjetlo u onostranom. Ova velika ljubav je temelj svega.

Patnja i mučenje su od strane Boga poslati na Zemlju jedino da bi čovječanstvo moglo prevladati žudnju za fizičkim stvarima, i razmišljati više o duši i pokušati ju oblikovati do savršenstva. Svaka patnja, koja to ima za rezultat je blagoslovljena od strane Boga. Vaše vrijeme na Zemlji će uskoro biti završeno i sa ispravnom voljom, ovo se može postići izbjegavanjem svjetovnih užitaka. Duša je onda formirana prema Božjoj volji i, da bi ušla u carstvo Svjetla, nema potrebe za izvanrednim patnjama na kraju njezinog zemaljskog života.

Patnja uvijek vodi do više zrelosti. To je blagoslov za ljude pošto bi inače morali prevladati svoje slabosti i pogreške u onostranom, što je izuzetno bolno. Patnja se ne može izbjeći čak i ako čas smrti prolazi naizgled mirno i bez-bolno. Bog zna o stanju duše svake osobe. On također zna za volju duše da se bori protiv svega što je nečisto. Stoga On susreće ljude da bi im dao mogućnost ostvarivanja njihova cilja, dajući im u času smrti još posljednju priliku da se pročiste i da u Vječnost uđu čisti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOG HRANI SVOJE U VRIJEME NEVOLJE .... MILOSTI ....

B.D. 2355 from 1. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Koja punina milosti istječe iz direktno primljene Božje Riječi, vi ljudi ćete prepoznati tek onda, ako vam bude oduzeta svaka mogućnost da drugdje primite Božju Riječ. Doći će vremena u kojima više ništa neće opominjati na aktivnost razdjeljivanja Učenja vjere, koja su prethodno ljudima bila otvoreno ponuđena .... doći će vrijeme u kojem će se ljudi okupljati jedino u tajnosti, kako bi čuli o Božjoj Ljubavi, o Njegovoj volji i Njegovom djelovanju, i ljudi će se morati bojati da će njihova okupljanja biti smatrana zločinom. A to je vrijeme koje je Bog predvidio, i koje Ga je potaknulo na izvanredno djelovanje, kako bi tim ljudima mogao pružiti nebeski Kruh u neposrednom obliku. On dopušta da se dogodi kako to ljudi žele, no On dolazi u pomoć onima, koji pod tom voljom moraju patiti .... A što god njima bude od ljudi uzeto, to Bog Osobno njima vraća, On Sam dolazi ljudima, te ih hrani i osnažuje i tješi .... On ne dopušta da oni moraju gladovati, ali On njima daje Hranu koja je nepropadljiva, On njih hrani Kruhom s neba, On im privodi Hranu, koja je neposredna dostava snage od Boga. Jer, On zna da ljudi takvu trebaju; On zna da oni dolaze u situacije u kojima je njihova vjera u opasnosti; On zna za njihovu slabost vjere pred takvim opasnostima, i zato On njima nudi Svoju Riječ, koja ušutkuje svu tjeskobu i brigu. Jer, On Sam silazi na Zemlju u Riječi, i tako među one koji Njegovu Riječ prihvaćaju s vjerom. I stoga će se ljudi moći snažne vjere i odvažno sa svime nositi, i ipak biti radosni. Oni će se pustiti prezirati (omalovažavati), oni će sa strpljenjem podnositi sve progone, i u njima jedino prepoznati Istinitost Božje Riječi, i njihova snaga će se povećavati, njihova vjera će postajati sve dublja i neuzdrmljivija. I oni se više neće bojati svijeta, ako su se oni podložili Onome, Koji vlada i nad svijetom.

Gdje je ponuđena Božja Riječ, tamo prebiva Gospodar među ljudima, i On njih krijepi i snaži za borbu koju oni trebaju voditi zbog Njegova Imena. Blizu je vrijeme u kojem se protivnik priprema (naoružava) za ovu borbu, u kojem on volju ljudi odlučuje za beskrupulozne postupke protiv svih ljudi koji stoje u vjeri. Došlo je vrijeme u kojem zle duhovne snage traže njima podložne ljude, kroz koje one mogu nesmetano djelovati .... A njihova je najveća ambicija spriječiti sve što pospješuje duhovno stremljenje, i uništiti sve što ukazuje na Boga ili prepoznaje Isusa Krista kao Izbavitelja svijeta .... stoga onemogućiti svako znanje o Božanskoj mudrosti, namjesto toga sotonskim lukavštinama promicati (dovesti u prvi plan) sebe same .... A to će sljedbenicima svijeta biti po njihovoj volji; oni će se, kao već udaljeni od Boga, bez ikakva predomišljanja odreći svega duhovnog, i zadovoljiti se zemaljskim užicima, tako odavati počast Božjem protivniku, koji želi sam sebe uzdići na prijestolje .... On će neko vrijeme vladati, ali snaga vjere treba postati očigledna na onima koji mu se suprotstave, i koji priznaju Boga za njihovog Gospodara .... Jer, što njima nudi Božji protivnik, uvijek će biti samo svjetovno dobro, koje nema opstojnost .... On će obećati čast i slavu ljudima koji su poslušni njegovoj volji, i koji prijete drugima koji su vjerni svojoj vjeri. I tako se on postavlja protiv Boga .... On je Njegov protivnik, Njegov neprijatelj, koji čini sve kako bi stekao prevlast nad ljudskom dušom. No, to mu neće uspjeti sa dušama koje su predane Bogu .... Jedino tamo gdje vlada ne-Ljubav-nost (nemilosrdnost, okrutnost, bezdušnost, neljubaznost), tamo će on trijumfirati, i njima se predstaviti kao bog, a njihova sljepoća će ga priznati. Ali, Bog štiti Svoje od njegovog utjecaja, posredujući im Svoju snagu i onda kada to Božji protivnik želi spriječiti .... On njima šalje Svoju Riječ, a u Riječi je Osobno s njima, razdjeljujući snagu i milost i blagoslivljajući one koji su Njemu vjerni i koji Njemu žele služiti. Jer, jedno je nužno u nadolazećem vremenu .... da bude proširena Božanska Riječ, koju je On Osobno doveo ljudima, i Koju je On blagoslovio Svojom snagom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MISAONI APARAT .... UPLIV DOBRE ILI ZLE SILE ....

B.D. 2363 from 9. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Duhovno znanje neprestano (pri)t(j)eče ka vama iz duhovnog kraljevstva koje vi jedino trebate prihvatiti kako bi ga posjedovali. Vaša volja je odlučujuća u pogledu tog kakvu vrstu duhovnog znanja prihvaćate, jer vi vašom imovinom možete napraviti duhovni prijenos svjetla baš kao i onaj od tame, u ovisnosti o vašoj volji. Misaoni aparat ljudskog bića je tako delikatno konstruiran da se aktivira pomoću svake emanacije, to jest, čim ga misli okruže poput valova on postane aktivan tako što prihvaća ono sa čime se slaže, što time ide u prilog čovjekovoj volji. Jer ona donosi odluku .... ona u stvarnosti prihvaća dio toga dok sve drugo odbacuje, u ovisnosti o njezinom držanju prema onome što je dobro i Božansko ili prema sili koja je neprijateljski raspoložena prema Bogu. Jer upliv misli od strane obje sile, od prosvjetljenih ili duhovno mračnih sila, je ili blagotvorno ili neugodno doživljen od strane osobe, koja prema tome prihvaća jednu a odbacuje drugu. Otud, zavisi o njegovom temeljnom odnosu prema Bogu kojoj će mentalnoj informaciji volja ljudskog bića dozvoliti da u njemu postane djelotvorna, jer jednom kada ju je njegov misaoni aparat primio, ona će neprestano biti na njegovom raspolaganju, jer ona će uvijek izroniti na površinu čim se osoba želi pozabaviti sa njom. Ako je, prema tome, volja ljudskog bića usmjerena prema BogU, mentalno znanje će biti tome sukladno, to jest, ono će se onda sastojati jedino od takvih komunikacija koje teku ka njemu iz kraljevstva svjetla, koje prema tome ne proturječe Božanskoj volji.

Volja ljudskog bića sebe pretežno zaokuplja sa duhovnim stvarima i odbacuje svjetovne stvari, on će osjećati duhovnu glad i tako od duhovnih transmisija prihvatiti to što korespondira sa njegovom žudnjom dok će sve drugo odbaciti. I tako svaka osoba formira svoje vlastito mentalno znanje, ono će mu biti priopćeno/pruženo sa svih strana, to jest, dobre i loše sile nastoje otvoriti njihov svijet misli ljudskom biću i učiniti ga sklonim prihvatiti njihovu ponudu. Ako se ljudsko biće ujedini sa Bogom u mislima ili u molitvi ono će, razumljivo, takođe prihvatiti mentalnu informaciju koja mu je predana od strane sila koje su ujedinjene sa Bogom, i te sile će spriječiti protivnu silu da utječe na njega, a to je, još jednom, izraženo kroz volju ljudskog bića, kroz njegov potvrdan ili negativan stav po pitanju ponuđenog duhovnog znanja. Iz tog razloga netko tko žudi za Bogom može biti siguran kako razmišlja ispravno, jer kroz njegovu želju za Bogom on sebe čini prijemčivim za duhovni upliv dobrih sila i osjeća da je mentalna informacija dana od strane protivne sile pogrešna i zaslužuje njegovo odbacivanje. Čestite duhovne sile marljivo treniraju njegovu moć prosudbe i paze da voljno ljudsko biće ne padne kao žrtva zlih utjecaja.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VRIJEME ODLUKE... BORBA VJERE I PATNJE...

B.D. 2365 from 11. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Iznimno teško vrijeme će vas gurnuti prema odluci, utoliko kao da vam ostaje otvoren put k Bogu, od Kojeg možete tražiti pomoć u nevolji, no s druge strane, vjera u Boga će biti prisilno iskorjenjivana, i sada će vam biti postavljen zahtjev da se odlučite za ili protiv vjere, odnosno, za ili protiv Boga. Doduše, Božje Ime će se nositi u ustima, odnosno, Njega će se prepoznavati kao Stvoritelja svih stvari, ali inače će se poricati sve što Bog od vas traži da vjerujete... da je On pun Ljubavi, mudrosti i svemoći, i da je smisao i svrha čovjeka na Zemlji drugi nego li ga ljudi zamišljaju, te da život čovjeka ne završava tjelesnom smrću... Prava vjera od čovjeka zahtijeva drugačiji zemaljski život, a budući da se takav život ne sviđa ljudima, oni žele iz svijeta ukloniti svaku vjeru. No, to za ljude znači duhovnu propast, što bi Bog želio spriječiti ili od toga spasiti ono što želi biti spašeno. On njih želi dovesti u situacije gdje će oni bezuvjetno morati uspostaviti vezu s Bogom, ako samo u čovjeku postoji najmanja vjera, kako bi im učinio jasnom prolaznost onoga što ljudi podučavaju. On želi Sebe Samoga njima prikazati, tako da njihova slaba vjera bude iznova osnažena, i stoga je zemaljska nevolja neizbježna, budući je ona jedina mogućnost da u čovjeku probudi misao na Boga ili da osnaži vjeru. Uspostave li oni u njihovoj nevolji vezu s Njime, onda će se Bog također dati prepoznati, onda se slobodna volja čovjeka sama odlučila za Njega, i on je umakao najvećoj opasnosti da potpuno izgubi vjeru. Nadolazeće vrijeme nosi toliko mnogo patnje sa sobom, da su ljudi bez vjere blizu očaja, ukoliko oni nisu već sasvim daleko Bogu, i sebi svoj život čine podnošljivim kroz iskorištavanje bližnjih ili nepravedno postupanje, što je posljedica njihove potpune nemilosrdnosti (ne-Ljubavnosti). Oni će izrugivati svaku vjeru i vjernicima iznimno otežavati život, budući su oni dobrovoljni organi onoga koji teži duhovnoj propasti ljudi, te koji otuda izvršavaju ono što je Bogu-protivna snaga od njih zahtijevala... da učinkovito nastupe protiv malo ljudi, koji još čvrsto stoje u vjeri. Ova demonska borba protiv vjere će biti toliko očigledna, da ljudi moraju prepoznati istinitost onoga što im je ranije najavljeno. I jedino ovo bi njih napokon trebalo odlučiti da pruže otpor protiv zahtijeva Bogu-protivne moći. Onda je patnja koja je došla nad Zemlju imala blagoslivljajući utjecaj, i pogurala ljude na ispravnu odluku. Ali, jao onima koji slušaju ideje protivnika i odustaju od njihove vjere. Sada će oni doduše biti manje okrutno pritisnuti, ali su prodali svoju dušu. Zbog kratkog zemaljskog vremena koje im donosi ispunjenje njihove tjelesne žudnje, oni moraju proživjeti jedno neizrecivo mučno vrijeme u vječnosti... Božja Ljubav nastoji međutim još otkloniti ovo mučno stanje kroz iznimno tešku zemaljsku patnju, koja je daleko lakše podnošljiva nego one patnje u vječnosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OBMANJUJUCA UCENJA SU PREPREKA ZA TRAŽITELJA BOGA ....

B.D. 2372 from 17. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Ljudsko bice koje je duhovni tražitelj doživljava izvjesni nedostatak slobode sve dok se ne može intelektualno osloboditi od ljudskih ucenja koja ne korespondiraju sa istinom. Takve doktrine ga sprijecavaju od spoznaje i tako on na taj nacin postavlja njegovo vlastito ogranicenje znanja buduci mu Cista Istina ne može biti dana sve dok sebe nije oslobodio ili .... ako mu je dana on ju ne prepoznaje kao takvu. Premda se Bog doista krece prema ljudskom bicu tražitelju, On želi biti bezrezervno prihvacen.

Obmanjujuca mišljenja, medutim, su barijere podignute od strane ljudskog bica koje, tako reci, i dalje predstavljaju odjeljenje/pregradu izmedu Boga i covjeka. Svaka lažna doktrina od koje ljudsko bice nece odustati je takva barijera koja covjeka i dalje razdvaja od Boga. Bog ce sada stimulirati ljudsko bice da sruši barijeru, tj. drugi ce ljudi uzdrmati njegova uvjerenja time što ce nesklono kritizirati njegova obmanjujuca ucenja i covjek ce tako postati sklon ova zbaciti. Ako to napravi, on ce uskoro steci uvid buduci je sada poducen od strane Boga Osobno Koji ce mu poslati ispravne misli, koje ljudsko bice spremno prihvaca. Ali cim se drži njegovih obmanjujucih mišljenja on ne može postati prosvjetljen. On ne pronalazi povezanosti, i prema tome je njegovo znanje zakrpa-na-zakrpi (izraz je ovdje: nešto što je skrpano od malih komadica, recimo pokrivac skrpan/zašiven od malih komadica tkanine)) i isto nedovoljno da bi se drugi ljudi poducavali, jer netko može dati ono što sam posjeduje a ne ono što mu nedostaje. Medutim, što je ljudsko bice više voljno hodati ispravnom stazom, tj. živjeti u skladu sa Božanskom voljom, to ce ga sigurnije Bog voditi spram spoznaje, jedino što je potrebno dugo vrijeme da bi se otklonile te zapreke koje cine nemogucim postizanje spoznaje.

Covjek mora pokušati sa velikim strpljenjem opovrgnuti lažna mišljenja druge osobe. Ljubav spram bližnjeg ljudskog bica ovo može postici sve dok on zna istinu i tako takoder može dati istinu. Ljudsko je bice uvijek pobjedonosno kada je istina na njegovoj strani buduci je istina od Boga a Boga se ne može poraziti. Svatko tko traži Boga ce Ga pronaci bez greške buduci On Sebe obznanjuje svakome tko Ga iskreno nastoji pronaci.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

‘MUDROST ĆE MUDRIH BITI UNIŠTENA ....’ - (Izaija 29:14; 1 Korinćanima 1:19)

B.D. 2375 from 20. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Oružje svjetovnog učenjaka je iznošenje dokaza, i koristeći se ovim oružjem on će uvijek biti sposoban sebe braniti u svijetu, to jest, njegova mudrost će biti neosporna čim on može osigurati dokaz za znanje koje je stekao. Poredbeno, duhovno znanje ne može biti potkrijepljeno sa dokazom, ono ne može biti naučno stečeno niti sistematski saopćeno (prenešeno)) ljudima, jer duhovno znanje nije proizvod čovjekove razumske misli nego proizvod srca punog Ljubavi. Duhovno znanje prema tome nema ništa zajedničko sa zemaljskom mudrošću i prema tome isto tako ne može biti prosuđivano od strane svjetovnih učenjaka, jer duhovno je znanje njima sasvim strano; oni su kompletno nesposobni za sav kriticizam sve dok nisu bili prihvaćeni u krug upućenih ljudi kao rezultat njihove srdačne i iskrene aktivnosti Ljubavi. I time svjetovni učenjak neće biti sposoban koristiti njegovu mudrost kao dokaz kako bi opovrgnuo duhovne Istine. Jer on će morati priznati nedostatke, on će morati priznati da njegovo svjetovno znanje nije dovoljno kako bi prodr(l))o u duhovna područja. Međutim, duhovno znanje stečeno kroz aktivnost Ljubavi će poništiti zemaljsku mudrost čim se ova mudrost odnosi na područja koja leže izvan Zemlje. Duhovno znanje će polučiti drugačije rezultate od onih stečenih od strane svjetovnih učenjaka; posljedično tome, duhovno upućena osoba će zaobići te smatrati svako iznošenje dokaza kao nepouzdano i slično smatrati ljudsku razumsku moć kao nedostojnu povjerenja; i time ljudi koji su prodrli u duhovno znanje nemaju visoko mišljenje o svjetovnom znanju. Oni ga smatraju neosnovanim pošto ono ne doprinosi ni najmanje tome da uvodi ljude u shvaćanje i budući se kroz njega Božanska mudrost nikada ne može steći. Ali, povrh toga, unatoč iznošenju dokaza mudrost će se svjetovno mudrih pokazati pogrešnom. Jer ljudi koji nikada nisu obraćali pažnju na Božanskog Duha, čije misli prema tome nisu nikada bile duhovno naklonjene, će morati shvatiti da ljudi bez svjetovnog obrazovanja imaju znanje nadmoćno njihovom, i time će oni također morati priznati Istinu onog što proturječi njihovim istraživanjima i naknadnim rezultatima ....

Oni će morati shvatiti da razumska aktivnost jedina nije jamstvo za ispravnu mudrost .... ‘Ja ću uništiti mudrost mudrih, i Ja ću obezvrijediti razumijevanje pametnih ....’ I ovo je u skladu sa duhovnim stavom svjetovnog istraživača spram Boga, pošto ni jedna osoba ne može biti upućena u Istinu bez duhovnog prosvjetljenja; a bez priznavanja i stremljenja spram Boga osoba ne može postati prosvijetljena, pošto je potonje pritjecanje snage od Boga, što se može jedino dogoditi posudama koje su otvorene za ovaj upliv, inače pritjecanje snage ne može pronaći prijemni spremnik. Svi duhovni proizvodi za koje duhovna snaga od Boga nije bila zatražena su beskorisni, i oni će opet i iznova biti nadomješteni ili odbačeni (neuvaženi)), jer razumska misao ne staje nakon jednog rezultata budući nije nikada kompletno uvjerena u njezinu Istinu. Tome nasuprot, duhovni rezultati razvijeni u sjedinjenju sa Božanskim Duhom uvijek i zauvijek ostaju nepromjenjivi budući se oni podudaraju sa Istinom i također su prepoznati kao takvi od strane ljudi koji se iskreno naprežu za Istinu. Čisto razumska osoba ostaje daleko od Istine, on nju niti žudi niti ju prepoznaje kada mu je ponuđena, i time on neće postati niti mudar niti ljubitelj Istine. Prema tome njegovo će mu oružje, iznošenje dokaza, biti oduzeto iz ruke, pošto se njegovi suparnici bore sa oružjem kojeg on ne posjeduje .... Što je bilo proglašeno kroz djelovanje Duha će vidljivo sebe očitovati i pri tom osigurati dokaz da Istina jedino postoji gdje se žudi za Duhom Božjim, i da ova Istina daleko nadmašuje znanje svjetovno mudrih, tako da ljudi shvate da mudrost ne zavisi o ljudskom razumu nego jedino o ispravnom stavu spram Boga i podudarnom načinu života .... Jer jedino će se onda za snagom od Boga, Njegovim Duhom, žudjeti i (On, tj. Duh Božji)) će također biti sposoban ostvariti učinak.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SURADNICI GOSPODARA... DJELO LJUBAVI ZA DUŠE BLIŽNJIH...

B.D. 2377 from 21. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Ne postoji nijedno služenje Bogu (Bogoslužje) dragocjenije od spašavanja duša bližnjih od duhovne smrti, jer onda čovjek zaista služi Bogu, budući doprinosi tome da se iz Boga proizašlo ponovo dovede Njemu. Božja Ljubav je neprestano okrenuta Njegovim stvorenjima, i zbog ovih stvorenja je sve postalo, i za ova stvorenja je Bog neprestano aktivan, a Njegovo upravljanje i djelovanje ima samo jedno za cilj: povratak jednom od Njega otpalog duhovnog. Ako čovjek sada teži istom cilju... ponovnom pridobivanju (obnavljanju) duša bližnjih za Boga, onda on misli i postupa u Božjoj volji, on Njega svjesno služi, podlažući sebe Božanskoj volji, te je kao Njegov radnik s aktivnošću u Djelu Ljubavi... tako da on isti cilj sebi čini životnim zadatkom, ponovno Njemu dovesti izgubljene, odnosno od Boga udaljene duše. Onda on u Istini služi Bogu, on vrši Njegovu volju i čini najveće djelo Ljubavi za bližnje, budući ih spašava od vječne smrti, iz stanja potpunog odsustva života i nezamislive muke... Čovjek ne može izmjeriti koliko je važna i vrijedna njegova duhovna suradnja, koliko mnogo duša on izbavlja iz nevolje kroz njegovu aktivnu pripomoć. Pa ipak, pomisao na gorljivu suradnju njega treba potaknuti da se priključi Božjem Ljubavnom djelovanju, da on na isti način u malome sprovodi ono što se neprestano odvija u velikom Djelu Stvaranja kroz svjetlosna bića koja s Bogom stoje u tijesnoj povezanosti... Struja Božanske snage, Njegovo Ljubavno zračenje, se razdjeljuje čim čovjek, potaknut Ljubavlju za bližnje, njima želi pomoći... Daje li on bližnjemu Ljubav, onda Božanska snaga teče na njega, i može postati učinkovita, iznova budeći Ljubav. A onda se čovjek približava Bogu, njegova duša se žudi vratiti Bogu... Onda je čovjek uspio pridobiti dušu bližnjega za Boga, i zadržao je podalje od njega nezamislivu patnju, on je ostvario djelo Ljubavi u punoj svjesnosti da time služi Bogu, i tako je vjerni suradnik Gospodara, koji ne poznaje drugi cilj nego djelovati s Bogom i za Boga, kako bi osvojio duše za vječnost.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SAMO LJUBAV IZBAVLJA… OBLIKOVANJE SRCA…

B.D. 2378 from 22. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Jedino Ljubav je to što covjeka vodi naviše, i jedino kroz Ljubav se u njemu odvija promjena koja je potrebna da iz dubine dospije u visinu, do svjetla. Ništa drugo ga ne može izbaviti (otkupiti, spasiti), ništa drugo ne može nadomjestiti Ljubav, i ništa drugo osim Ljubavi, ne može ga približiti Bogu .... Pa cak i ako covjek živi svoj život na Zemlji ispunjajuci dužnost i strogo poštujuci i izvršavajuci zahtjeve koji su na njega postavljeni, ništa ne jamci njegov napredak, osim baš jedino Ljubav. Jer, ona mijenja dušu i cini je voljnom da se otvori i da slobodu Duhu u sebi. A, djelovanje Duha osigurava viši razvoj duše... sazrijevanje, bez kojeg život u vjecnosti nije zamisliv... Ljubav je, medutim, Sam Bog .... Stoga, Bog mora biti u svemu i sa svime što covjek zapocinje... i covjek Ga je u potpunosti prihvatio u sebe, ako on živi u Ljubavi, i onda mu njegov zemaljski život treba donijeti savršenstvo, buduci je Sam Bog u njemu, i može djelovati prema Njegovoj volji. Bog i Ljubav su jedno, i stoga Bog može biti pronaden jedino kroz Ljubav, cak i ako se On traži razumski. Znanje o Bogu i vjera u Njega, da On jest, ne dovodi covjeka bliže vjecnom Božanstvu... On ce Njega svjesno tražiti jedino kroz djelovanje u Ljubavi, onda postoji ozbiljna volja da Mu se pride blizu, i jedino onda slijedi ispravna spoznaja, koja mu je prenesena putem srca .... I tako je Ljubav nužna, da se može uci u Božje Kraljevstvo .... Ljubav prevladava sve, ona ostaje pobjednik cak i u najtežoj borbi, buduci na strani onoga tko živi u Ljubavi, stoji Sam Bog, Koji je u covjeku kroz njegovo Ljubavno djelovanje. Stupanj Ljubavi covjeka je odlucujuci, kada Bog kao Ljubav Osobno, uzima prebivalište u njemu. On može prebivati jedino tamo, gdje je Ljubav ostvarila takvu promjenu, gdje se covjek oblikovao u skladu s Božjom voljom .... On treba biti ponizna srca, blag, miroljubiv i strpljiv, a sve to postiže Ljubav... Jer on postavlja Boga i bližnjega ispred Ljubavi za sebe samoga, i uvijek ce manje misliti na sebe samoga; on nece ništa tražiti za sebe, nego ce uvijek davati... on nece osudivati, nego razumjeti i oprostiti... on nece tražiti prepirke, i suzbit ce svaku oholost... on ce imati razumijevanja za slabosti bližnjih, i stoga ce se vježbati u strpljenju. I na taj nacin on mijenja svoje bice, i oblikuje se tako, kako je Božja volja. U tako oblikovanoj duši, Sam Bog može uzeti prebivalište .... Tako ce u covjeku prebivati Ljubav u svoj punini, on više nece moci raditi drugo, doli biti Ljubavno aktivan, jer sada svo njegovo djelovanje i razmišljanje vodi Sam Bog, Koji je u njemu... A gdje je Bog, tamo više ne može biti nikakav ponor, nikakva tama i nikakvo ne-slobodno stanje; gdje je Bog, svjetlo je i sloboda, gdje je Bog, mir je i blaženstvo .... Ljubav je izbavila (otkupila, spasila) covjeka.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DAROVI DUHA .... BOŽANSKI UČITELJ .... OBEĆANJE ....

B.D. 2380 from 23. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Darovi Duha nenadmašivi su, ništa ih ne može zamijeniti niti ih poništiti, i svaki primatelj može se smatrati neizmjerno bogatim, jer što mu Duh daje, ostaje njegovo vlasništvo za u Vječnost. Darovi Duha su Božanska baština, od Isusa Krista obećana svakome koji u Njega vjeruje i u toj vjeri se pridržava Njegovih uputa. I to Božansko naslijeđe vrijedit će zauvijek i vječno, Bog će Svoga Duha izlijevati neprestano na voljne zemaljske ljude koji imaju potrebu za tim darom. I tako će biti podučavani od Boga .... a onaj koga podučava Božanski Učitelj, njegovo znanje ne može biti nadmašeno.

Iz čega proizlazi da mora postati mudar onaj koji od Božanskog Učitelja prima darove Duha, a oni su noseća struktura crkve Krista, oni su na izvjestan način temelj vjere, jer njima se direktno od Boga dostavlja Evanđelje koje onda valja predavati dalje i koje ljude treba voditi ka vjeri .... Božansko učenje Ljubavi treba dakle biti predavano dalje, i ono će ljudima kroz djelovanje Duha biti obznanjeno u svim pojedinostima, pošto je dakle izvor tog učenja Ljubavi Sam Bog .... Njegova je Sila Njegov Duh koji učenje Ljubavi ljudima dostavlja u obliku poduka koje sve imaju samo jednu svrhu, da čovjeka oblikuju onako da on isto tako može primiti darove Božanskoga Duha.

Jer kad Duh Božji postane djelotvoran u čovjeku, on onda ide sigurnim putem prema svom usavršavanju. Jer on ide tim putem svjesno s Bogom, pošto je Sam Bog prisutan u svakom duhovnom daru. On je Sam u Riječi Koja se čovjeku dostavlja kao duhovni dar .... i Boga se nikada i nikako ne može nadomjestiti, On ne može biti nadmašen .... On je uvijek i vječno spreman na poklanjanje toga dara Milosti i u Riječi Sâm Sebe poklanja onima koji slijede Njegove upute (ispunjavaju Njegove zapovjedi), jer njima je On obećao Svoga Duha, Koji će ljude uvesti u svu Istinu ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUŠE U NEVOLJI PREKLINJU ZA MOLITVE

B.D. 2381 from 24. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Slušajte zamolbe/zahtjeve mrtvih. Ne odbijajte im vaše zauzimanje kada su dovedeni u vaše pamćenje. Shvatite da će oni bez vaše pomoći morati neopisivo patiti.

Sudbina izgubljene duše je izuzetno ništavna, i nitko od vas ne zna da li je duša iskupljena ili malakše/vene u tom bolnom stanju potrebujući vašu pomoć. Jedino vaše molitve mogu pomoći takvim nevoljnim dušama. One osjećaju vašu ljubav, koja im daje snage da poboljšaju svoje stanje. One moraju promijeniti svoju volju, što je prvi korak u donošenju promjene u njihovom žaljenja vrijednom stanju.

Te duše su zahvalne za najmanju podršku pošto one ovise o blagonaklonoj pomoći drugih duša koje su dosegle viši stupanj savršenstva. Međutim, njima se može pomoći jedino ako imaju želju za promjenom u njihovoj situaciji. Ali volja takve duše je slaba, ako ne u potpunosti neaktivna. Prema tome one moraju patiti jedno jako dugo vrijeme, ako ne reagiraju na vašu podršku. Kroz vaše posredovanje/zauzimanje vi im možete dati snagu da promijene svoju volju i postanu aktivne. Ako bi znali za njihovu nevolju vi ih ne bi pustili da uzalud pitaju/traže. Svaka misao je za umrle put kojim oni sebe prizivaju u vaše sijećanje i poziv za pomoć u njihovoj nevolji.

Ljudi su tako sebični jedni prema drugima da oni ne razmišljaju o svojim umrlim voljenim osobama. Zbog toga te duše neizmjerno/previše pate. One sebe opet i opet (po)stavljaju u misli ljudi, koristeći ih da bi ih se prisjetili u njihovim molitvama.

Nevolja je u onostranom velika, prema tome, čak i nepoznate umrle duše sebe drže blizu onih koji sa suosjećanjem misle o ovim bespomoćnim dušama. Oni svaku molitvu osjećaju kao blagoslov i snagu u njihovoj žudnji da teže prema gore. Oni na Zemlji koji su suosjećajni su neprestano okruženi sa dušama u nevolji pošto one očekuju njihovu pomoć.

Želja da se pomogne takvim dušama je za njih već snaga i svaka blagonaklona misao koja ih okružuje snaži njihovu volju. Prema tome svaki koji je željan pomoći može pomoći dušama u onostranom da smanje njihovu neizrecivu patnju.

Ljudi ne cijene dragocjeni dar molitve, jer Bog Osobno je dao tu milost i nije postavio nikakvih ograničenja. Ali u onostranom bespomoćna duša ne može sebi pomoći i zato/stoga ovisi o vašoj pomoći. Vi bi im trebali dati tu ljubav i pomoć, da bi otklonili ovo bolno stanje i omogućili im da pomognu sebi. Kada duše prevaziđu njihovu nevoljnost onda je njihova želja jedino težnja ka gore, i njihova velika nevolja je otklonjena.

Međutim, oni moraju primiti snagu kroz blagonaklono zauzimanje/posredovanje. Jedino djela ljubavi duši donose otkupljenje, zato gdje god su oni preslabi da djeluju u ljubavi onda im čovjek mora blagonaklono pomoći da prime snagu da teže prema gore. Prema tome, ne zaboravite nevoljne duše, one vas neprestano mole/preklinju za pomoć.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

NEPOGREŠIVOST POGLAVARA RIMSKE CRKVE

B.D. 2383a from 25. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Svaka religijska doktrina treba biti pažljivo pregledana/ispitana prije nego je prihvaćena/uvažena. Bog to zahtjeva od vas sa ciljem da bi smanjio utjecaj neprijatelja/protivnika = Sotone), jer onda ćete vi sami također shvatiti na koji način on djeluje. Njegov cilj je prodrijeti sa netočnostima u Božansku istinu, ali ljudsko biće toga zasigurno može postati svjesno ako najozbiljnije ispita/pregleda što mu je ponuđeno sa željom da prihvati jedino Božansko, istinu. Protivnik koristi ljudsku volju, to jest, on utječe na ljude da proizvoljno nadodaju druga učenja Božanskom učenju i predaju ih dalje kao Bogom-dana učenja. Ali ljudsko djelo(vanje) nije bez greške i posljedično tome je čisto Božansko učenje također iskvareno, i čak još više što ljudi manje pomno istražuju/provjeravaju i sami razmišljaju. I još jednom je protivnikovo djelo da ljudske doktrine inherentno spriječavaju njihovo pomno istraživanje/provjeravanje i kontemplaciju .... da se od ljudi prema tome zahtjeva bezuvjetno prihvatiti svaku religijsku doktrinu a njezino pomno ispitivanje je predstavljeno kao pogrešno. Ovo zaista uvelike potpomaže/ohrabruje aktivnost princa laži.

Ali Bog od ljudi zahtjeva da imaju živu vjeru, to jest, vjeru srca, vjeru koja sa potpunim uvjerenjem potvrđuje ono što je podučena. Svatko tko ozbiljno razmišlja o tome će biti u stanju potvrditi svaku Božansku istinu sa cijelim svojim srcem, međutim, on nikad neće biti u stanju prihvatiti Sotonino djelo(vanje). On će ga uskoro prepoznati kao ljudsko djelo, i, otkrivši kako je bezvrijedno, odbacit će ga sa lakoćom. Ispitajte sve i zadržite najbolje 1 Solunjanima 5:21) .... A pošto pomno ispitivanje/pregledavanje neminovno mora za sobom povlačiti prepoznavanje i odbacivanje svake greške/zablude, protivnik je znao kako spriječiti ispitivanje religijske dogme uspostavljajući učenje čija je namjera bila eliminirati ljudsko razmišljanje i koje je time rezultiralo u vrlo ružnim posljedicama ....

Ovo se odnosi na učenje od nepogrešivosti poglavara ckrve, koje prividno oslobađa ljudsko biće svake odgovornosti a ipak ga vodi u duboki duhovni mrak ako je prihvaćeno i smatrano za Božansku istinu. Jer svako zavodeće/obmanjujuće učenje bi onda moglo biti nadodano kao Božanska istina bez dozvoljavanja kriticizma ili odbacivanja. I tako su vrata bila otvorena za svaku grešku/zabludu .... njiva je bila dostupna djelovanju neprijatelja na kojoj je on mogao naširoko posijati svoje sjeme ....

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

NEPOGREŠIVOST POGLAVARA RIMSKE CRKVE

B.D. 2383b from 25. lipanj 1942, taken from Book No. 32

To što ljudi moraju vjerovati u učenje o nepogrešivosti poglavara crkve znači = povlači za sobom slijedeće,) da svako dodatno učenje ili pravilo postavljeno od poglavara crkve mora biti priznato/odobreno ili prihvaćeno bez ikakve kritike, i time je eliminirano čovjekovo razmišljanje i njegova sloboda izbora, iako su oni nezamjenjivi/prijeko potrebni ako će ljudsko biće jednog dana položiti račun za svoj odnos sa Bogom. Svaki čovjek mora odgovarati sam) za sebe (Matej 16:27; Otkrovenje 20:12, 13), posljedično tome on mora donijeti svoju vlastitu odluku u potpunoj slobodi volje .... Međutim, da bi donio odluku on mora biti u stanju ispitati i uzeti u obzir/razmotriti ono što će odlučiti .... Ne bi trebao biti slučaj da jedan pojedinac odlučuje i onda da ta osoba zahtjeva od tisuća i tisuća ljudi da slijede njegovu odluku, naknadno izražavajući ovaj zahtjev u obliku zapovijedi .... (doktrine) .... što je nedvojbeno slučaj ako se svaka crkvena zapovijed treba priznati kako je u skladu sa Božjom voljom, pošto je njezin temelj (navodna) nepogrešivost poglavara crkve. Ova učenja su sada bez ikakve rezerve prihvaćena bez da ljudsko biće prosvijetli/razjašnjava njihovo značenje i svrhu, što rezultira u rutinskim akcijama koje nisu povezane sa slobodnom odlukom, dubokom vjerom i snažnim osjećajem bliskosti sa Bogom ....

Crkveno služenje se raširilo ili ‚je nastalo’) koje, u stvarnosti, nije služenje Bogu. Običaji su bili uvedeni koji su više ili manje formalnosti .... Protivnikove akcije su bile uspješne u udaljavanju/otuđivanju ljudi od istine pod maskom pobožnosti, u tome da ih spriječe koristiti njihovo vlastito razmišljanje i time također njihovo slobodno odlučivanje, pošto je sve ovo obustavljeno/spriječeno od strane protivnika zbog dogme o nepogrešivosti. Jer jednom kada se ovo učenje učinilo prihvatljivim čovjeku on više u svezi njega neće morati imati mišljenje. Tako on prihvaća/uvažava bez pomnog ispitivanja, on ne mora donijeti odluku pošto je netko drugi već donio odluku umjesto njega i slobodna volja nije korištena. Umjesto toga, čovjek mora vjerovati u ono što mu je određeno/ispostavljeno kao religijska dogma ako ne želi doći u sukob sa određenom religijskom dogmom, kojoj crkva pridaje izuzetnu važnost, da poglavar crkve nikad ne može pogriješiti ili poduzeti pogrešne mjere kada donosi odluke koje se tiču crkve.

Bog jedino cijeni/vrednuje slobodno donošenje odluke, ali nju sam čovjek mora donijeti i tako on sam mora uzeti u obzir svako) za i protiv religijske dogme. Jedino ono što može potvrditi u svome srcu se može nazvati vjerom, a ne ono što je prisiljen prihvatiti/potvrditi .... Jer religijska dogma naumljena od strane Boga će izdržati svako pomno ispitivanje i biti će prihvaćena čak sa više uvjerenja što ljudsko biće više prekapa po njoj .... Međutim, sve što nije od Boga ne stoji prilikom pomnog ispitivanja i biti će odbačeno od strane svake osobe koja se najozbiljnije bori da bi stekla znanje ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

RIJEČ BOŽJA DUHOVNO DOBRO ILI MRTVO SLOVO ....

B.D. 2384 from 26. lipanj 1942, taken from Book No. 32

Svaka pošiljka odozgor je duhovno dobro, čim ga čovjek primi u posjed, tj. zahvati ga srcem i razumom. No prije toga to su samo riječi koje tek trebaju dobiti život kroz volju čovjeka. Provjerava li čovjek samo razumom, tada neće htjeti prihvatiti sve, i znanje o tome ne donosi mu duhovne koristi. No ako je pritom srce aktivno, tj. ako je sposoban za Ljubav, onda to ispitivanje ne vrši razum, nego duh u njemu, a on bez razmišljanja prihvaća sve što mu se iz visine nudi. Pa tada znanje doprinosi napretku duše. Jer onda riječ postaje živa, pokreće na aktivnost, prelazi u trajni posjed, duhovno je dobro koje opstaje u svoj vječnosti.

Darovi koje Bog nudi nikada ne mogu biti beskorisni, nego jedino mogu biti ne-pravo-prepoznati u svojoj vrijednosti, a to je slučaj sve dok ljudsko srce nije prijemčivo uslijed nedostatka Ljubav-ne aktivnosti. No oni će i pored toga biti dostavljeni i onim ljudima koji su još slabo u Ljubavi, kako bi razumski primili Božanske pošiljke i time mogli biti potaknuti na Ljubav-nu aktivnost. Tako da opet prvo mora biti volja aktivna kako bi se Riječ sprovela u djelo, tad čovjek prisvaja to duhovno blago time što mu se onda otvara i razum za smisao onog što mu se nudi. Taj dar milosti po tome može imati najveću duhovnu vrijednost i za sobom povlačiti najviše duhove uspjehe, no isto tako može kao mrtvo slovo ostati potpuno neprepoznat, pošto čovjek ne žudi živjeti duhovno.

I pored toga, on ne gubi na vrijednosti i svakog trena na čovjeka može djelovati ako ovaj pridonese tome da se to djelovanje iskoristi. To što mu u prvu ruku djeluje nerazumljivo i nevjerojatno, od strane njega, putem njegove volje za Ljubav-nom aktivnošću, može kako razumski tako i srcem biti potvrđeno i tim putem u svakom trenutku biti primljeno kao duhovno dobro, pošto ono svoju unutarnju vrijednost nikada ne može izgubiti. Jer pošiljke od gore dolaze iz područja duhovnoga i jedino će onda biti djelotvorne ako su dostavljene duhovnoj iskri u čovjeku a onda je njoj prepuštena uporaba .... znači, njeno znanje dostaviti i razumu čovjeka, kako bi ovaj to primio i čovjek onda živio u skladu s tim znanjem ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISTINSKO BOGOSLUŽJE... SLUŽENJE U LJUBAVI...

B.D. 2395 from 4. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Radosno služenje u Ljubavi je ispravno bogoslužje, ali također jedino to treba pod tim razumjeti. Svaki čovjek je Božje stvorenje, i ako jedan služi drugome, on u neku ruku iskazuje i Ljubav Stvoritelju, i služi Mu... Duhovni svijet može biti neprestano aktivan kada mu je kroz djelatnu Ljubav otvoren pristup čovjeku, i sada će opet djelovati u Ljubavi, odnosno, razdjeljivat će ono što prima od Boga, i opet primati ono što želi razdjeljivati. Jer, služenje u Ljubavi je i u onostranom prva zapovijed, no također i uistinu usrećujuća aktivnost, tako, kao što na Zemlji služenje u Ljubavi izaziva sreću unutarnjeg zadovoljenja i istinsku radost. Djelatna Ljubav za bližnjega je stoga istinsko bogoslužje. Gdje nedostaje Ljubav, bogoslužje je nezamislivo, pa stoga sve drugo što se inače shvaća pod riječju bogoslužje treba odbaciti. Tko želi služiti Boga, to može činiti jedino kroz to da on Njemu želi pričiniti radost, onda on čini ono što je Božja volja od vječnosti... da on živi u Ljubavi, i time potvrđuje svoje porijeklo, da on tako priznaje svoj izlazak iz Boga, i sada se također trudi postupati tako kako postupa Sam Bog... da on neprestano daje Ljubav svakom Božjem stvorenju. Onda on stoji u istoj volji sa Bogom, budući je on postao ono što je Sam Bog... Ljubav... A onda on također može i činiti isto što čini Bog... zračiti svoju snagu Ljubavi na stvorenja, tako da ona mogu opstati... Ovo je jedino shvaćeno kada je uzet u obzir duhovni život, koji je nezavisan od života tijela, tjelesne čahure. Ovaj duhovni život može biti probuđen jedino kada je u čovjeku aktivna Ljubav, budući da onda čovjek prima Božje Ljubav-no zračenje, i sebe sada oblikuje prema Božanskoj volji. Isto je tako i biće na koje se odnosi Ljubav čovjeka, kroz to potaknuto na djelovanje u Ljubavi... Jer Ljubav budi uzvratnu Ljubav, i iznova se srce otvara Božjem zračenju, i ovo postaje djelotvorno u čovjeku kao povećana Ljubav koja se iznova vraća Bogu, tako da od Boga stvoreno žudi natrag svojemu Stvoritelju...

Ovo je izvorno određenje bića, da u najužoj povezanosti sa Bogom djeluje u duhovnom svijetu. Ono se udaljio od Boga, ali Bog ne pušta da padne ništa što je iz Njega proizašlo, i stalno nastoji to uvijek iznova dovesti Sebi. Svako djelo Ljubavi je približavanje Bogu, i posljedično je djelovanje u Ljubavi izvorno određenje suštine, budući je služenje u Ljubavi usrećujuće, i istovremeno je vladanje u najčišćem obliku... To je preusmjeravanje snage, posredovanje onoga što istječe iz Boga, primljenog od duhovnog punog svjetla, i dostavljenog duhovnome gladnome svjetla... Ovo Božansko zračenje je međutim Ljubav, Koja sada može biti primljena od suštine, ali Koja također može proći neprimijećena. Ako je primljena od suštine, onda se to izražava na način da ona iznova postaje Ljubav-no aktivna, i tako snaga Ljubavi zauvijek raste, i svaki istinski ljubavno aktivan čovjek doprinosi tome da se snaga opet vrati Bogu. Služi li sada jedan čovjek drugome u Ljubavi, onda on svoju Ljubav također nosi ususret Stvoritelju od vječnosti, budući je čovjek Božja slika, on je Božanski proizvod, i stoga ne smije biti izgubljen. Božja Ljubav pripada svakom pojedinom stvorenju, i On im nastoji posredovati Svoju Ljubav, tako da Ga oni prepoznaju, i On za to treba čovjeka koji će bližnje podučiti (odgojiti) Ljubavi, budući se jedino kroz Ljubav čovjek približava Bogu. On treba propovijedati i prakticirati Ljubav... ako on prakticira Ljubav, on uspostavlja kontakt sa Samom vječnom Ljubavlju, i na taj način bićima iz onostranog oslobađa put prema ljudima, tako da oni sada mogu direktno djelovati. To je djelo milosrđa koje se ne treba zanemariti... On također služi i tim bićima, olakšavajući im njihovo djelovanje. A ako netko poveže bližnje sa svjetlosnim bićima, njihovom djelovanju nisu postavljene prepreke. Čovjek je tada služio u Ljubavi, i Bogu kroz to također iskazao služenje, jer je Njegova briga (skrb) u svako doba okrenuta izbavljenju ne-slobodnog duhovnoga, a budući je to moguće jedino kroz aktivnu Ljubav prema bližnjemu, kroz to čovjek također služi Bogu, čim on pridonosi izbavljenju ne-slobodnog duhovnoga.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SVETKOVANJE SUBOTE .... ZAPOVJEDI ....

B.D. 2398 from 6. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Milostiv sam prema cijelom čovječanstvu i želim mu dati Moju Ljubav .... No tko Me još štuje? Samo nekolicina njih stremi k Meni, traži Me i želi živjeti tako da Mi se dopadne, trudeći se oko Moje Ljubavi i želeći učiniti sve, što god da od njih zahtijevam. A ti su Moja djeca .... njima Sam Ja blizu, pa iako svakom od njih na drugi način. No uvijek će Me spoznati i željeti Mi služiti. Stoga Ja boravim među njima, i sviđaju Mi se ti čije misli Me traže i koji se u molitvi povezuju sa Mnom. Stoga trebaju imati jasan znak Moje Ljubavi da bi ostali u Meni i da Me prepoznaju kao Gospodara i Tvorca Neba i Zemlje ....

Oni trebaju čuti Moju Riječ u svoj čistoći a sa Riječju i (imati) izvjesnost toga da sam Ja Sâm uz njih. Ta Riječ je jamstvo Moje Ljubavi, Ona vama ljudima svjedoči da Ja opet boravim na Zemlji i da uvijek i uvijek iznova govorim ljudima koji Me žele čuti i koji su Mi predani u Ljubavi. A ta Riječ je neprolazna, kao što je neprolazno i sve što dolazi od Mene. Po tome ćete dakle prepoznati da li posjedujete Božansko ili ljudsko djelo, time što će sve nadživjeti i oduprijeti se svoj volji za uništenjem ....

I ako se sad pitate što Ja od vas zahtijevam kao protudar, onda si i sami možete dati odgovor .... Ništa, nego da vi da(je)te Ljubav svima onima koji vam pređu preko vašeg puta. Jer tom Ljubavlju ispunjavate prvu zapovijed .... Štujete i priznajete Mene, vjerujete u Mene, Koji Sam vas naučio Ljubavi i Koji Sam Svoj život u Ljubavi dao za vas. A tako i vi trebate odustati od onoga što vam je milo i dragocjeno; jedino u Meni trebate vidjeti naknadu .... “Nemojte imati drugih bogova pored Mene ....” Ne trebate žudjeti ništa drugo osim Moje prisutnosti, kako bi Ja mogao boraviti među vama i kako bi osjećali Moju blizinu. A ovo je opet zapovijed na koju vas ne silim, nego vam to ostavljam na slobodan izbor, pošto samo Ljubav treba određivati vaše postupke, a ne Moja zapovijed ....

Duh Ljubavi treba biti u vama, i tad ćete neprestano misliti i postupati tako da je to u skladu s Mojim zapovijedima. A ako je Ljubav u vama, nisu vam potrebne zapovjedi, jer njih sam dao za ljude koji su bili lišeni svake Ljubavi i koji nisu pazili na ništa što im je Moja Ljubav željela bonificirati (upisati na račun). Njihova ljubav bila je usmjerena jedino na tjelesno, radi čega su zanemarili sve zapovjedi. A kako bi ograničili tu tjelesnu čežnju, kako bi samoljublju namakli zasun, dao sam zapovijed da Me se jedan dan trebaju sjećati, da jedan dan trebaju svetkovati, da se uzdržavaju od svog tjelesnog posla i da trebaju živjeti u skladu s Mojom zapovjedi. Djelovanje u Ljubavi i neprestano sjećanje na Mene, kao i zapostavljanje vlastitih tjelesnih požuda, to je istinsko svetkovanje subote.

Čovjek koji je ispunjen Ljubavlju prema Meni, nadvladao je i materiju, i on više ne teži umnažanju zemaljskih dobara; posljedično on ne kalja subotu tjelesnim radom, ako ga čini za dobrobit i korist bližnjih. I svatko tko živi po Mojoj volji, tko Mi stremi i tko Me iskreno ljubi tako da mu postupci nisu u suprotnosti s Mojim zapovijedima, taj je član Moje zajednice, pa čak i ako to na van nije prepoznatljivo.

Vi ljudi ste obuzeti neistinom i Moje zapovjedi si tumačite na pogrešan način .... Postupate u skladu sa Riječi a ne u skladu sa značenjem Mojih Riječi .... sigurno s najboljom namjerom da Mi služite; no time nastaju nesporazumi i grebeni na koje se priličan broj njih nasuče, a time Mi ne služite. Slušajte glas iznutra srcem punim Ljubavi, glas koji će vas sasvim izvjesno ispravno voditi, ako ste za Mene a ne protiv Mene ....

Sve Moje zapovjedi u vama jedino trebaju raspiriti Ljubav do najvišeg cvata, a ako je Ljubav u vama, uistinu vam nisu potrebne Moje zapovjedi, jer tad ćete i postupati u skladu s Ljubavlju, i bližnjemu ćete pružiti Ljubav, na nikakav mu način nećete nanijeti štetu, sve svoje razmišljanje i postupanje podložit ćete Mojoj Volji i tad ne možete biti grješni iliti ne-Ljubavni. Pazite na zapovijed Ljubavi, tako ćete uvažiti sve Moje zapovjedi.

I ako se prepustite Božanskom vođenju, uistinu se ne morate plašiti da ćete krivo razmišljati ili postupati. A što god činili, uvijek će biti vrednovana vaša volja i vaša ljubav, a ne djelo samo po sebi. Svetkujete li subotu na van, i to će Mi biti zadovoljstvo, ako time vjerujete da ispunjavate Moju volju .... No onaj koji ne drži do vanjske forme, ali koji isto tako iznutra nastoji da Mi bude po volji; taj ispunjava Moje zapovjedi, pošto želi biti za Mene, a ne protiv Mene ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

“NE BOJTE SE ONIH KOJI UBIJAJU TIJELO, ALI DUŠU NE MOGU UBITI ....“

B.D. 2399 from 7. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Ne bojte se onih koji žele ubiti tijelo, no dušu ne mogu ubiti, jer vam ovi ne mogu nanijeti nikakvu duhovnu štetu, nego jedino mučiti tijelo. No, tijelo prolazi, i ako duša u njemu pripada Bogu, nakon smrti tijela će se probuditi u vječni život, budući tek onda dolazi njen istinski život. A ako vi ovo imate na umu, bit ćete također pravi borci za Boga, vi ćete ispovijedati Njegovo Ime pred cijelim svijetom, i nećete izgovarati bojažljivo i malodušno Ime Gospodnje. Dajte Bogu svoju dušu, onda vam svijet mirno može uzeti tijelo, može vam prijetiti smrću, i to vas neće dirati, budući vas smrt tijela donosi još bliže vječnom blaženstvu. Ako vi međutim ne želite izgubiti zemaljski život, vi se morate odreći vaše duše, i izdati Gospoda Isusa Krista .... No, zemaljska moć vam ne može produžiti život ni jedan dan, ako je Božja volja odlučila drugačije. Jer, On je Gospodar nad životom i smrću. On je Kojemu mora biti podloženo sve u nebu i na Zemlji, i onda kada Mu se to svidi, On dokonča život, no On ne pušta da se jedna vlas savije ('padne dlaka s glave') onima koje Njegova volja još treba na Zemlji. Zemaljska vlast ne može ništa, ako to Božja volja ne dopusti, ali Božja volja može sve postići, pa tako On također može zaštititi ljude koji su Mu se predali. To će vam biti utjeha i ispunit će vas pouzdanjem da stojite u zaštiti Onoga, Koji vas treba da djelujete za Njega, Njegova volja može svjetovnu moć spriječiti sprovesti što ona planira .... ali zemaljska moć baš nikada ne može djelovati na Božju volju, i posljedično je ona nemoćna, ako Bog Svoju moć suprotstavi .... Stoga se ne bojte, nego vjerujte .... budite odvažni i odlučni kada se radi o razdjeljivanju Božanske Riječi, budući Gospod štiti vaše tijelo zajedno s dušom, dok nije ostvarena vaša misija na Zemlji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SVJESNO TRAŽENJE MILOSTI PUTEM MOLITVE .... NE HTJETI VJEROVATI ....

B.D. 2402 from 9. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Svjesno usvajanje Božanske Milosti donosi najviši duhovni uspjeh. Kad čovjek u molitvi izmoli Božju Milost, njegova duša izjašnjava se za Boga, a Bogu okrenutom (naklonjenom)) biću neprestano pritječe Božanska snaga, pošto se bez te snage duša ne može vinuti u visinu. No Bog stvorenja želi privući gore k Sebi i stoga će uvijek biti spreman tim bićima pomoći da postignu svoj cilj. Čovjek samo treba željeti primati, da bi onda i primio, ono što je za njegov razvoj prema gore potrebno.

No molitva dokazuje čovjekovu volju za Boga, pa mu tako svako sredstvo pomoći .... Božanska Milost .... može biti dano, te uspon time biva učinjen lakim. No ljudi često ne uzimaju Milost koja im stoji na raspolaganju .... Oni se u molitvi ne povezuju sa Bogom da bi izmolili Njegovu snagu za svoj životni put, tako da ni ne mogu duhovno sazrijevati, pošto dostava snage ne može uslijediti ako se za njom svjesno ne žudi.

Božja Ljubav i Milost doduše na ljudima djeluju neprestano i bez razlike tako da oni uvijek iznova dolaze u situacije gdje bi u molitvi mogli tražiti priključak na Boga, no preduvjet je vjera u jednu Silu, Koja je voljna i sposobna pomoći, a ta vjera nedostaje čovječanstvu, te ono ne žudi struju snage Bića Koje ono ne priznaje. A vjerovati u To Biće lako je ako čovjek o tome ozbiljno razmisli. A razmišljanje je stavljeno njemu na volju, pa se posljedično tome nevjera ne može opravdati .... Nikada se ne može govoriti o ne-mogućnosti vjerovanja, (nego)) puno više o nevjeri i ne-htijenju vjerovanja, što čini nemogućim dotok Božanske Milosti, pošto ova nije svjesno zatražena u molitvi.

I zato je čovjek, koji ne može moliti, siroti, žaljenja vrijedan stvor, kojemu se može pomoći još jedino putem Ljubav-nog zauzimanja u molitvi, kako bi njegovo usmjerenje bilo promijenjeno i on došao do spoznaje .... Putem zauzimanja jedne osobe bližnjemu može biti dostavljena Milost, no korištenje iste opet mu je slobodno, jer biće, kojemu Božanska Milost protiv njegove volje želi priteći, bilo bi protiv svoje volje prisiljeno u jedan viši stupanj zrelosti, koji mu ne bi odgovarao, jer stvorenje osjeća neslobodu, dakle osjeća da je preko njegove volje njegovo stanje promijenjeno a to za stvorenje ne znači blaženost.

Neiscrpne su Milosti koje čovjeku stoje na raspolaganju, no čovjekova volja mora ih svjesno zatražiti. Dostava Milosti bez molitve je nemoguća, iako se cijeli zemaljski život može promatrati kao jedna velika Milost, jer stvorenju je putem Božje ogromne Ljubavi dozvoljeno da Mu može prići bliže. No i ta Milost može ostati bezuspješna, ako čovjek nije svjestan toga da je zemaljski život, utjelovljenje kao čovjek, Milost ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZAŠTO JE MOLITVA NUŽNA

B.D. 2409 from 15. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Ljudska se nastojanja u ovom trenutku jedino primjenjuju na materiju, a ovo znači zastoj u duhovnom razvoju. Postoji opasnost da će ljudsko biće nazadovati ako neće spoznati njegovo stanje siromaštva, jer Božji protivnik (Sotona)) nastoji povući duše dolje kako bi ih kompletno zadobio za sebe. I što više on uspijeva to teže postaje iznova izbjeći od njega i okrenuti se prema višim sferama. Volja ljudskog bića je oslabljena i jedino se može promijeniti uz Božju pomoć, što kategorički zahtjeva zazivanje Njega za pomoć. I ovo čini molitvu prema tome prvim i najvažnijim uvjetom (nuždom)) .... Sve dok je ljudsko biće i dalje sposobno moliti on nije beznadežno izgubljen, pošto će svaki poziv za snagom u duhovnoj nedaći biti odgovoren, i ako ljudsko biće više ne može prepoznati duhovnu nedaću u kojoj se nalazi, što je također poradi utjecaja protivnika, i time zanemaruje blagoslov molitve, on će onda biti vođen od strane Boga u situacije koje će ga nagnati shvatiti njegovu vlastitu bespomoćnost u zemaljskim poteškoćama, tako da će onda naći utočište u molitvi i zazivati Boga u njegovoj nedaći. On je uvijek spreman pomoći, On neće zanijekati Njegovu podršku ni jednom molitelju, On daje snagu slabome i olakšava svaku nedaću, ali On želi da se za ovom pomoći svjesno žudi; On želi da ljudsko biće dođe k Njemu kao molitelj, budući je to priznavanje njegovog nedostatka moći i snage, što Bog mora zahtjevati od bića koje se jednom, u oholosti, u svjesnom znanju o njegovoj moći, odvratilo od Onog od Kojeg je bilo primilo njegovu snagu. Biće će iznova postati primatelj snage kao što je bilo u samom početku, unatoč tome ono će raditi sa Bogom a ne u protivnosti Bogu, i prema tome ono najprije treba shvatiti kako je jedno sasvim slabo biće bez Božje Ljubavi, kako bi ga se motiviralo pridružiti se iznova Bogu, od Kojeg je ono bilo dobrovoljno sebe udaljilo. Prema tome sjedinjenje sa Bogom se treba dogoditi iznova u slobodnoj volji, i prema tome biću ne može biti dana snaga protivno njegovoj volji. Ali ono izražava njegovu volju kroz molitvu, kroz žudnju da mu bude dana snaga, koju će Bog uvijek ispuniti. Jer On jedino želi biti priznat kao Davatelj snage i da biće kroz molitvu odustane od njegova prijašnjeg otpora i voljno se iznova žudi ujediniti sa Bogom, tako da će ono onda biti prožeto Božjom snagom i time još jednom postati primatelj snage, kao što je početno bio određen biti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNA PRISILA .... LJUDSKE ZAPOVIJEDI .... BORBA SA KRISTOVIM UČENJEM LJUBAVI

B.D. 2412 from 17. srpanj 1942, taken from Book No. 32

Svu/svaku duhovnu prisilu treba osuditi pošto akcija/aktivnost ljudskog bića koja rezultira iz nje ne može biti cijenjena/vrednovana od strane Boga. Jedino potpuna sloboda volje određuje/odlučuje vrijednost ljudskih akcija/aktivnosti. Prema tome oni trebaju biti obaviješteni o Kristovom učenju, ali ih se ne smije oba(vezom)-vezati (= prisiliti) da vode određeni način života kao rezultat pravila i propisa/naređenja, kojeg će se oni onda poslušno i habitualno pridržavati. Ljudi zasigurno trebaju biti odgojeni/poučeni ispravnom razmišljanju i ponašanju, ali njima uvijek jedino treba biti ukazana pravednost ili nepravednost njihovih akcija. Treba im savjetovati da prakticiraju ljubav ali oni nikad ne bi trebali biti natjerani/potsticani/podbadani na (te) akcije uz pomoć pravila koja nisu u skladu (ili ‘združena’) sa njihovom unutarnjom voljom. Jedino se zapovijed ljubavi treba vršiti i prema tome također podučavati .... jer svatko tko ispuni/izvrši zapovijed ljubavi oblikuje svoje srce tako da će ono samo od sebe htjeti vršiti one stvari koje korespondiraju sa Božjom voljom. Međutim, zapovijedi koje obavezuju/prisiljavaju čovjeka da se u svom životu ponaša (ili ‘da uredi svoj život’) na određeni način, čak ako i neuspjeh u njihovom izvršavanju ne demonstrira bezosjećajnost prema drugim ljudima, nisu dane od strane Boga, tj. one su izvan Kristovog učenja, pošto ovo učenje jedino propovijeda ljubav koja, međutim, nema za cilj ostvariti ispunjenje Božanskih zapovijedi uz pomoć izvanjske sile.

Ljudsko biće mora biti u mogućnosti sebe oblikovati u najvećoj slobodi volje ako će ova transformacija razmišljanja vrijediti za vječnost. Međutim, sloboda volje je ograničena čim se zahtjeva poslušna/podložna/pokorna transformacija. Svako dobro djelo koje ne proizlazi iz srca, tj. koje nije ostvareno uz pomoć unutarnjeg poriva/podstreka da se vrši djelo ljubavi, će jedino biti cijenjeno/vrednovano kao ono što je u stvarnosti .... jedna implementacija/sprovođenje obaveze bez topline srca. I postoji velika opasnost da će ljudsko biće premalo pažnje obraćati na sebe, na svoje misli i akcije, pošto on vjeruje da je učino sve što je trebao učiniti na Zemlji, i ovo vjerovanje ima svoje temelje u zapovijedima koje su ljudi dodali Kristovom učenju. Jedino Božansko učenje ljubavi treba biti shvaćeno kao Kristovo učenje, ali nikad od ljudi određene zapovijedi koje za svoj cilj imaju ostvariti nešto drugo osim upravo/samo istinskih akcija ljubavi ....

Gdje se podučava ljubav, ljubav također treba biti i prakticirana, a akcije ljubavi trebaju biti shvaćene kao sve ono što je od dobrobiti za druge ljude. Tako se od ljudskog bića jedino očekuje da čini dobro svojem bližnjemu, i prema tome Božansko učenje ljubavi će od ljudi jedino očekivati ispunjenje onih zahtjeva koji štite njihove bližje od povrede ili koji im donose dobrobit. Kada ljudsko biće uzme u obzir dobrobit svojeg bližnjega on živi unutar ljubavi, pošto ga ona potstiče da pomogne drugim ljudima. Ovo je istinska aktivnost ljubavi koju od ljudi zahtjeva Bog i koju je Isus Krist neprestano prakticirao na Zemlji. Međutim, ako se od ljudi zahtjeva da čine nešto, čak ako i neuspjeh/pogreška u udovoljavanju na nikoji način ne šteti ili povređuje druge ljude, onda je to zbog zakona koje su odredili ljudi koji ne trebaju piti pobrkani sa Kristovim učenjem.

Ipak, postoji velika opasnost da će zapovijed ljubavi biti ignorirana i da će se prednost davati ovim od strane ljudi dodanim zapovijedima i da smisao/vrijednost Kristovog učenja ljubavi neće biti prepoznat(a), o čemu svjedoči činjenica da čovječanstvo, neupućeno u njegovu istinsku vrijednost, želi u potpunosti zamijeniti Kristovo učenje ljubavi .... Pošto ono više pažnje pridaje zapovijedima koje više ili manje porobljavaju ljudsko biće zato što one za njega predstavljaju duhovnu prisilu. Ovo smeta svijetu (ili 'ovime je svijet uvrijeđen/pogođen') i sada se namjerava boriti protiv i zamijeniti sve, uključujući čisto Kristovo učenje, koje jedino propovijeda ljubav. Sve što je od strane ljudi bilo dodano Božanskom učenju ljubavi je bilo učinjeno jedino da bi se u čisto Kristovo učenje ubacila greška/zabluda, pošto je to odstupanje od onog što je Isus Krist ostavio ljudima kao Njegovo Djelo. Međutim, jedino što je od Božje volje će ostati .... ali ljudsko djelo će proći.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel