Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 2020 - 2133

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

2023 - BORAVAK U INTIMNOJ MOLITVI.... IZVORNI ODNOS.... OTAC....

2026 - VJERA U KRISTOVO OTKUPLJUJUĆE DJELO....

2033 - KATASTROFA.... ISPUNJENJE SVETIH PISAMA.... BOŽJA LJUBAV PREMA ČOVJEČANSTVU

2039a - MENTALNA AKTIVNOST....

2039b - MENTALNA AKTIVNOST....

2043 - ZLOUPOTREBA MOCI JACEGA.... NEDOSTATAK LJUBAVI…

2044 - BOŽJE DOPUŠTENJE.... LJUDSKA SLOBODNA VOLJA....

2045 - MLAKOST.... SLABOST VOLJE.... POPUŠTANJE U MOLITVI....

2046 - ONI KOJI SU ČISTA SRCA.... ISTINA....

2051 - TRAŽENJE DUHOVNE SNAGE ILI UMNOŽENA LJUBAVNA AKTIVNOST....

2052 - VJERA - NEVJERA.... RAZUMSKO RAZMIŠLJANJE - ZNANJE....

2054 - UDALJENOST OD BOGA.... HLAĐENJE LJUBAVI.... OTPOR PROTIV UČENJA LJUBAVI....

2056 - TROJSTVO....

2059 - KRŠENJE BOŽANSKIH ZAPOVJEDI.... GRIJEH.... SVEZANOST....

2060 - ZAŠTITNI ZID..... DUHOVNA BORBA..... KUŠNJE.....

2063 - INTIMNA MOLITVA.... VANJSKI UTISCI.... BOG SVUGDJE....

2081 - BOŽANSKO VODSTVO....

2085 - DUHOVNA PRIČEST (ZAJEDNIŠTVO)....

2088 - „VIDI, JA STOJIM PRED VRATIMA I KUCAM....“

2091 - OPASNOST PRIHVAĆANJA TRADICIONALNOG NAUKA.... PROVJERAVANJE....

2099 - BOŽJI POZIV NA SLUŽENJE.... UNUTARNJI GLAS....

2100 - STVARANJE BICA.... POGREŠNA VOLJA....

2104 - NAJUNUTARNIJI OSJEĆAJ KAO VODEĆI PRINCIP ZA NAČIN ŽIVOTA....

2107 - ‘GDJE SE DVOJE ILI TROJE OKUPLJENI U MOJE IME....’

2111 - PORIJEKLO MISLI U SRCU ČOVJEKA....

2113 - VJEROVANJE U NASTAVAK ŽIVOTA.... POSLJEDICE ZEMALJSKOG ŽIVOTA U ONOSTRANOM....

2117 - BOŽANSKA PROVIDNOST....  ZAVEDENA/POGREŠNO UPUĆENA VOLJA

2118 - ŽIVOTNA SNAGA.... SLOBODNA VOLJA.... DUHOVNO TRAŽENJE SNAGE....

2120 - BOŽJA RIJEČ, NEBESKA HRANA... ODBACIVANJE (OD STRANE) LJUDI...

2121 - KRISTOV POSTANAK COVJEKOM…

2129 - MOLITVA - SJEDINJENJE S BOGOM.... VAŽAN PROCES....

BORAVAK U INTIMNOJ MOLITVI .... IZVORNI ODNOS .... OTAC ....

B.D. 2023 from 10. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Ljudi si ne mogu pravo zamisliti koliko je nužno boraviti u intimnoj molitvi. Misli trebaju biti usmjerene k Bogu, čovjek treba koristiti svaku priliku za uspostavljanje veze s Bogom. On u Bogu treba gledati najsvetije i najsavršenije Biće te, i pored toga što nije dostojan, on se s punim uvjerenjem i vjerom okrenuti tom Biću i Njemu povjeriti sve svoje nevolje i patnje .... Na najjednostavniji i najprirodniji način, jer to nalazi Njegovu ugodnost.

On treba striti jedno stanje između sebe i Oca u Nebu koje se može nazvati bliskim i dječjim. Njemu se niti jedan problem ne treba činiti pre-malenim da ga ne može povjeriti Nebeskom Ocu; on Ga treba zazivati u svim nevoljama, i treba znati, da Božja Ljubav neće dozvoliti da dijete uzaludno moli, da se treba samo uspostaviti bliski odnos, koji Ocu daje pravo da regulira život zemaljskog djeteta.

Bog želi biti priznat od ljudi, On ne želi biti daleko, nedostupno biće, On želi imati Ljubav zemaljskog djeteta, kako bi ga mogao obdariti Svojom beskrajnom Ljubavlju .... On želi da se Njegova stvorenja priklone Njemu, kako bi na taj način bila oslobođena od protivničke sile; On želi da se ona više ne osjećaju odvojeno od Boga, nego se sve intimnije povezuju s Njim, tako da je otklonjeno stanje udaljenosti od Boga ....

A da bi se to postiglo, čovjek često mora ući u sebe, on Boga u svom srcu mora tražiti i nalaziti, on svoje misli mora oblikovati onako da one Boga imaju za cilj. On mora žudjeti Božju Riječ, tj. mora htjeti da mu Bog govori (da mu se obrati)) i da ga poduči te da mu objavi Svoju volju. I Božja volja mora mu biti nit vodilja u zemaljskom životu .... on uvijek mora nastojati ispunjavati tu volju.

Božja Riječ je izljev Njegove očinske Ljubavi, a oni koji ju slušaju i slijede, su uistinu Njegova djeca, koja će Njegovu Ljubav osjećati što intimnije se s Njim povežu. Jer čovjek je na Zemlji kako bi tu vezu sa Ocem u Nebu uspostavio, kako bi ponovno uspostavio izvorni odnos, koji je bio najintimnije zajedništvo ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VJERA U KRISTOVO OTKUPLJUJUĆE DJELO ....

B.D. 2026 from 12. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Udaljenost od Boga ostaje nepremostiv jaz za čovjeka, koji ne priznaje Isusa Krista kao Sina Božjeg i Otkupitelja svijeta, budući za njega ne postoji nikakva mogućnost da promijeni svoje stanje. Jer to je stanje odsustva snage i moći. Snaga za stremljenje naviše međutim, može biti prenesena čovjeku, jedino ako se on okoristi milostima Djela Otkupljenja. Prethodno je on još u okovima onoga koji je Bogu daleko, i nema nikakvu volju doći u Božju blizinu. Njegova moć i utjecaj na čovjeka su još preveliki, da bi mu se čovjek sam mogao otrgnuti. A Isus Krist je umro na Križu za sve ljude kojima nedostaje snaga da se odvoje od protivnika, i On je time njima kupio (stekao) milosti .... odnosno, kroz Svoju smrt je prenio snagu onima koji Ga priznaju, i koji se žele po Njemu osloboditi od te, od Boga udaljene, vlasti. Vlastita snaga, odnosno, snaga koju je Bog svakom čovjeku dodijelio za život, ne može ništa protiv te moći, ali snaga koju je Isus Krist ljudima kupio (stekao) kroz Svoju smrt na Križu, može sve .... Stoga također može promijeniti stanje udaljenosti od Boga u stanje Božje blizine, čim je ona samo od srca tražena i iskorištena. Stoga Božanski Otkupitelj ne može biti izuzet, Njegovo djelo Ljubavi koje je izvršio za čovječanstvo, ne može biti zanemareno (prezreno) ili zanijekano, jer to znači dobrovoljno podvrgavanje moći koja sve želi uništiti. A, ako čovječanstvo napusti vjeru u Božanskog Otkupitelja, ono je tamo, gdje je bilo prije rođenja Krista .... u najvećoj udaljenosti od Boga .... jer je ono potpuno u vlasti zla, ono čini sve što on zahtijeva, i na neki je način jedno s njim, kroz svoju volju. Žrtvena smrt Isusa na Križu je bila sredstvo da porobljenom čovječanstvu donese pomoć protiv njihovog tamničara. Ali, ako se ono ne želi dopustiti osloboditi, ostaje u svome neiskupljenom, odnosno, od Boga udaljenom stanju, i stoga potpuno pripada toj moći. Bez Isusa Krista i vjere u Njegovo Djelo Otkupljenja, nema nikakvog oslobađanja od vlasti Božjeg protivnika, i stanje udaljenosti od Boga ne može nikada biti promijenjeno.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KATASTROFA .... ISPUNJENJE SVETIH PISAMA .... BOŽJA LJUBAV PREMA ČOVJEČANSTVU

B.D. 2033 from 17. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Vrlo malo ljudi obraća pažnju na znakove vremena, međutim ta nekolicina zna da je došlo vrijeme koje je najavio Isus Krist. Jer ispunjava se što je zapisano, i oni percipiraju da je svako vrijeme (pred-)određeno od vječnosti .... i da nema sumnje kako će se na Zemlju oboriti strahovita katastrofa .... Božja ljubav je bezgranična a bezgranična je i Njegova milost i, ono što će zadesiti svijet, je utemeljeno u Njegovoj ljubavi. Jer, bez tih događaja bi čovječanstvo bilo osuđeno na propast.

Bog zna za mnoštvo sluđenih, za njihovu izopačenu volju, za njihov nedostatak ljubavi. On zna za bezbožno stanje u kojem se čovječanstvo nalazi, i sažaljeva se na duhovnu bijedu. On nema drugi cilj osim promjenu, otklanjanje takvog - sažaljenja vrijednog - stanja čovječanstva, spašavanje ljudi iz najniže nevolje. A On je još u vrijeme Svog zemaljskog života predvidio ljudsku nevolju i najavio je što će Njegova ljubav i milost poslati na ljude, kako bi ih izbavio.

Ali, čovječanstvo ne može i ne želi vjerovati, jer Boga više ni ne poznaje, smije se i ruga tamo gdje bi se u stvari  trebalo preispitati, i tako i dalje ostaje na putu koji vodi u propast. I doći će čas neizrecivo velike patnje, gdje će prirodni elementi bijesniti što će onesposobiti ljudsko razmišljanje i djelovanje. Međutim, nema druge mogućnosti da bi se ljude uvjerilo u njihovo nesvjesno stanje, nema tog sredstva koje, bez takve patnje, može pokrenuti čovječanstvo da se okrene ka Bogu i, da ne bi bilo zauvijek izgubljeno, ono se mora suočiti sa tim događajima koji su (pred-) određeni od vječnosti i koji će doći kako je Gospodin najavio.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MENTALNA AKTIVNOST ....

B.D. 2039a from 21. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Čisto duhovna izmjena proizvodi čisto duhovne rezultate, iz tog razloga volja da se prihvati duhovno znanje mora prethoditi prijenosu takvog znanja) od strane sila koje to znanje pre)daju. To je prema tome zahtjev za korisnom duhovnom snagom, svjesno ili nesvjesno upućen .... svjesno kroz molitvu za prosvjetljenjem, nesvjesno kroz pitanja poslana od strane čovjeka koja se dotiču duhovnih stvari i koja su posljedično tome odgovorena od strane upućenih/inteligentnih duhovnih bića u smislu, ‘onih koji posjeduju znanje’). Ako je, međutim, ljudsko biće više u kontaktu sa Zemljom, to jest, ako žudi za razjašnjenjem u svezi čisto zemaljskih stvari, on može sebi samome dati odgovor na čisto intelektualan način. Intelekt je također dar Božji ali se ne može usporediti sa duhovnom aktivnošću sila u onostranom, koje su u stanju savršenstva i samo predaju/prenose dalje Božji pritok snage, jer ono što oni predaju/prenose je vrlo duboka realizacija i znanje o duhovnim stvarima koje intelekt kao takav nikad ne bi bio u stanju razjasniti. Zemaljska pitanja, međutim, mogu biti u potpunosti riješena, budući tada postaje aktivna Božja sila, koja pritječe svakom živom biću i koju može posjedovati čak ona osoba koja nema ama baš nikakvih neriješenih duhovnih pitanja. Posljedično tome, mentalno znanje svake zemaljski stremeće osobe može biti vrlo široko a ipak ne mora za njega predstavljati svjetlo. Jer ovo znanje će biti utrnuto/uništeno u trenutku smrti, dok će transmisije iz duhovnog kraljevstva ostati vlasništvom svake duše, jer to je vječno znanje, tako čista duhovna snaga, koja je od strane Boga poslana kroz posrednike do Zemlje. Najbolji dokaz za to je činjenica da je ljudima takvo znanje ponuđeno bez mentalne aktivnosti, dok zemaljska riješenja bez izuzetaka zahtjevaju mentalni rad, koristeći na taj način životnu energiju od Boga.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MENTALNA AKTIVNOST ....

B.D. 2039b from 21. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Ljudsko biće ne može biti prisiljeno doći u dodir ili ‘stupiti u kontakt’) sa duhovnim silama, već je to promišljen/namjeran čin slobodne volje. Posljedično tome, on također mora imati mogućnost biti mentalno aktivan ako ne uspostavi vezu sa upućenim u smislu ‘onima koje su u posjedu znanja’) silama, samo što je u tom slučaju njegova aktivnost ograničena utoliko što jedino može razriješiti zemaljska pitanja. Onda će jedino njegov fizički organizam biti aktivan; koristiti će životnu energiju koja mu pritječe potpuno neovisno o podršci iz onostranog, sve dok ne apelira tim silama za nju. Misli koje osoba tada misli uopće nemaju duhovnu vrijednost, time nikakve vrijednosti za vječnost, one nisu duhovno već zemaljsko, to jest, prolazno znanje. Međutim, mentalna aktivnost se također može (do)ticati onih problema koji leže iznad svjetovnih stvari, ali ljudsko biće, zahvaljujući njegovoj volji i njegovom stavu spram Boga, odbija utjecaj upućenih bića iz onostranog što rezultira u tome da će njegove misli biti sasvim proturječne istini .... Iz tog razloga, jedino će one duhovne sile sebe izraziti od kojih je to bilo zatraženo ili ‘koje su to bile zatražene’) od strane volje ljudskog bića .... Ali duhovne sile uvijek djeluju čim su postavljena duhovna pitanja, dok zemaljsko pitanje jedino treba vitalnost koja mu pritječe, makar osoba vjeruje kako njegovo intelektualno razmišljanje uvijek riješava svaki problem. Neupućene ili lažljive/lažne sile će zasigurno dopustiti čovjeku da (po)vjeruje kako je on ostvario rezultat čisto intelektualnim sredstvima, pošto je njihova namjera negirati svaku duhovnu aktivnost, kako bi također uništile vjerovanje u Božansko djelovanje. Posljedično tome, ljudsko biće sebe smatra začetnikom svake misli, a sile koje ga podržavaju će poticati ovo mišljenje, i jedino osoba koja teži ka Bogu razumije prirodu misli. On osjeća struje koje teku ka njemu iz kraljevstva svjetla. On sebi dobrovoljno dozvoljava da dobre duhovne sile utječu na njega. I prema tome, jedino osoba koja teži ka Bogu će znati istinu, jer ono što mu pritječe u obliku misli je od Boga .... kroz nositelje svjetla će najčišća istina biti priopćena/dodjeljena ljudskom biću u skladu sa Njegovom voljom, budući je Bog Sama Istina.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZLOUPOTREBA MOCI JACEGA .... NEDOSTATAK LJUBAVI…

B.D. 2043 from 26. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Duh razdora vlada svijetom, a ovaj duh ne može prouzrociti ništa drugo, nego iznova razdor i nedostatak Ljubavi (neljubaznost, nemilosrdnost). Ljubav se nikada nece moci razviti tamo gdje se ljudi sastaju bez Ljubavi. Naprotiv, mržnja i osvetoljubivost ce doci do najvišeg procvata. A to znaci uvijek vece uništavanje onoga što je posjed drugoga. To nadalje znaci, da covjek sve više nazaduje u svom duhovnom razvoju, koji je svrha i cilj zemaljskog života, da on sve dublje i dublje tone, i naposljetku se rastavlja od svijeta, u stanju koje ce (mora ili može, op.urednika) biti oznaceno kao gotovo nezrelije nego na pocetku njegovog utjelovljenja na Zemlji. Jer, nedostatak Ljubavi je suprotnost onome što vodi naviše. Covjecanstvo je zapleteno u stravicnu zabludu (ludost); ono se zamišlja pozvanim da ugnjetava (tlaci, podcinjava) slabe, ili ih potpuno zatre, i ovo smatra pravom jacega... Ono divlja protiv Božanskog reda koji slabog pridružuje jakome, tako da se ovaj na tome iskuša, no na drugaciji nacin nego što on to cini .... Jer jaki treba biti darivatelj i zbrinuti onoga koji je slab i potrebit pomoci, on mu treba potpomagati u njegovoj nevolji i nemoci; jaki ne smije zloupotrijebiti svoju moc i snagu za tlacenje slabijega, nego ga zaštititi od tlacenja. Ali, tamo gdje je nedostatak Ljubavi (neljubaznost, nemilosrdnost), tu se više ne osvrce na (ne poštuje) Božanski red. Svatko ljubi jedino sebe samoga, on nastoji povecati svoju dobrobit i obogatiti se na posjedu slaboga, koji mu ne može suprotstaviti dovoljan otpor. A ovo stanje je neodrživo na duge staze, buduci ono utjece sve razornije, nikada medutim izgradujuce, kao što sve što je usmjereno protiv Božanskog reda, znaci propast. U prirodi se zaista može zapaziti stalna borba, koja za posljedicu uvijek iznova ima umnažanje snage jacega. Ova borba ipak, vodi do neprestane preobrazbe izvanjske forme bica (postojanja), ali onda je ona od-Boga-namjeravana, jer On Sam vodi volju stvorenja, i svaki proces je nužan za viši razvoj duhovnoga u bilo kojoj formi. Covjek je, medutim nadišao sve ove forme, i njemu je za vrijeme njegovog zemaljskog puta dana slobodna volja, koju on sada treba koristiti za viši razvoj duše. On se treba boriti, ali jedino protiv sebe samoga, i zlih poriva u njemu. On treba težiti dobru, plemenitome, i nastojati sve nisko prevladati, a to je stalna borba .... I, on treba bližnjemu pomagati u toj borbi protiv samog sebe. I, tako covjek mora suzbiti svu pohlepu (požudu), on mora nauciti prezreti sve ono što mu svijet prikazuje kao poželjno, tako da on ne pokušava povecati svoju imovinu, nego se rado i radosno od toga oslobada. Cini li to, onda ce on uskoro moci odložiti svoje zemaljske okove (lance), i neopterecen uci u kraljevstvo svjetla .... No, kakve ciljeve slijedi covjek trenutno... Sve misli i nastojanja se odnose jedino na umnožavanje zemaljskog dobra, on želi posjedovati, gdje bi se medutim on trebao odreci .... On sa žilavošcu prianja za zemaljsko dobro, i nastoji do njega doci cak i na nezakonite nacine, dok iskorištava slabost bližnjega, te ga zahvaljujuci svojoj snazi nadjacava. A to je posljedica nedostatka Ljubavi, koji u covjecanstvu sada posebno snažno izlazi na vidjelo, i koji je uzrok neizrecive patnje... buduci Ljubav može biti uzvratno probudena jedino kroz istu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJE DOPUŠTENJE .... LJUDSKA SLOBODNA VOLJA ....

B.D. 2044 from 26. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Ljudska volja je razlog za sve što ljudi zadaju jedni drugima, što tako cesto rezultira u neizrecivoj patnji a ipak je dozvoljeno od strane Boga. Premda bi Njegova svemoguca moc to doista mogla sprijeciti ali to bi bilo ogranicavanje slobodne volje ako bi ljudsko bice bilo sprijeceno sprovoditi što ono želi napraviti. Ako bi Bog oduzeo njegovu slobodnu volju ljudsko bice bi bilo forsirano nazad u stanje prisile. Bilo bi nemoguce za njega testirati njegovu slobodnu volju tijekom njegova perioda života na Zemlji. Ljudsko bice mora biti sposobno ostvariti što namjerava uciniti, jedino se onda može reci kako ima sredstva vlastitog odlucivanja tijekom života na Zemlji. Jedino kada je ucinak slobodne volje, u lošem smislu, usmjeren protiv ljudi koji su svjesno povezani sa Bogom i koji Mu se mole za zaštitu, ce Bog sprijeciti potonje da budu ozlijedeni od strane loše volje, ali onda je loša volja sudena kao ostvareni cin.

Trenutno je beskrajan broj ljudi podreden istoj zloj volji, time oni takoder dijele odgovornost za patnju ovog doba .... ako odobre djelovanja koja rezultiraju iz nje. Oni nece biti oslobodeni krivnje sve dok ne odbace djela zla. Previdjeti/ne zapaziti jedan cin zla ih cini dijelom odgovornima za patnju koja rezultira iz njega. Medutim, što bezbrojni ljudi smatraju ispravnim, premda je najveca pogreška, nece biti preokrenuto od strane Boga buduci ljudi sami moraju razumjeti njihova pogrešna djelovanja inace ce uvijek opet ciniti isto bez da njihovu nepravdu/krivnju prepoznaju kao takvu. Unatoc tome, ovo ne znaci da Božja Pravda nece intervenirati kada aktivnost covjecanstva postane tako rasprostranjena da je samo covjecanstvo u opasnosti. Ali cak i ova intervencija je samo da bi se ljudskoj volji opet dopustilo da bude aktivna i, napomol ogromne patnje, da se okrene spram dobra .... tako da ljudsko bice sada, njegovom vlastitom slobodnom voljom, stremi nadoknaditi što je on, zbog njegova ranijeg odobravanja, ili direktno ili indirektno sam prouzrocio. Bog mora dozvoliti akcije covjecanstva, On ne želi odluciti volju ljudskog bica prije nego napravi njegovu slobodnu odluku. Medutim, kada je on konacno odlucio, Božja volja reducira ucinak gdje je to nužno i dopustivo bez da se miješa u slobodnu volju ljudskog bica.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MLAKOST .... SLABOST VOLJE .... POPUŠTANJE U MOLITVI ....

B.D. 2045 from 27. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Što je čovjek mlači to mu veći utjecaj prijeti od strane protivnika. On tada niti pruža otpor, niti traži Božju snagu, pa je tako u najvećoj opasnosti da postane slab i da podlegne. On si pred očima uvijek treba držati to da je uspon mukotrpan i da popuštanje njegove snage volje vrlo lako ima za posljedicu nazadovanje, koje da bi se nadoknadilo opet zahtjeva upotrebu snage.

Protivnik je budan, tj. ne propušta ni trenutak slabosti čovjeka, ali isto tako i ovaj treba biti budan, kako svoju dušu ne bi izložio opasnosti da bude tlačena od strane protivnika. I što slabijim se on osjeća, to revnije on treba moliti za snagu.

No ako on i u molitvi počne biti mlak, moć protivnika nad njim je velika. A borbe protiv te sile tad ne može biti pošteđen. Doduše njemu na raspolaganju stoje dobra duhovna bića, no njihova pomoć mora biti zatražena, jer ona bez poziva ne mogu biti aktivna.

No čovjek često u trenucima slabosti volje zapostavlja i taj poziv, a tad je moći protivnika izložen bez ikakve zaštite. I on sam protiv njega mora izboriti boj koji je često vrlo težak. A uvijek je popuštanje u molitvi ono što čini da slabi njegova snaga volje.

Što češće i intimnije se čovjek povezuje s Bogom, to rjeđe je on izložen utjecajima neprijatelja, jer oboje istovremeno, snaga iz Boga i moć protivnika, ne mogu biti djelatne. A snaga iz Boga uvijek je jača i protjeruje svako djelovanje zlih sila.

U trenucima nevolje, mlakosti i slabosti volje dovoljan je iskreni zov za podršku dobrih bića, pa će djelovanje zlih sila biti zaustavljeno. U čovjeku mora biti prisutna još samo volja za dobrim, pa će uskoro i dubina molitve opet porasti, te je čovjek umakao opasnosti ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ONI KOJI SU ČISTA SRCA .... ISTINA ....

B.D. 2046 from 28. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Čistoća srca jamac je za to da je čovjek u Istini. Onaj tko čini zlo, taj i misli zlo; no tko se trudi za Boga ostati jasan i čist, njegovo razmišljanje mora biti u skladu s tim. Čovjek koji je čista srca uvijek će se gnušati onoga što je protivno Božanskome, on će moći istraživati u dubini srca budući da (tamo) nema smeća da mu sprječava pogled, a odande će mu se izdizati i mudrost, pošto ne nailazi na prepreke.

Čista srca biti će svatko tko živi u Bogu i sa Bogom, tko sa Njim ostaje povezan, tko svoj život živi svjesno, dakle tko spoznaje svoj zemaljski zadatak, tko se predaje Bogu i uvijek se trudi ispunjavati Njegovu volju. Taj više neće ni htjeti niti moći živjeti bez Boga, i svaka nečista misao biti će mu daleka; takav čovjek će, ako nekada postane slab, Boga iskreno moliti za oprost, pošto njegovo srce prepoznaje nepravdu i ne želi svjesno činiti ono što nije pravo .... On će se truditi ići pravim putem i Boga će moliti za Snagu i Milost.

Prema tome, čistoća srca kao rezultat mora imati to da se čovjek nalazi u ispravnom razmišljanju, jer kako je srce posuda za prijem Istine iz Boga, ako se čovjek trudi oblikovati ga tako da bude i ostane dostojno prijema, neistina se u njemu više ne podnosi, na nju se gnuša kao i na sve nečisto, i stoga je odbija, budući da se čovjek koji je čistog srca nalazi u žudnji za Istinom.

A žudnja za Istinom je isto tako i ispunjenje .... žudnja za Istinom je i žudnja za Bogom, Koji jeste Sama Istina .... a žudnja za Istinom isključuje djelovanje protu-sile. Oni koji su čista srca prepoznaju laž, prema tome oni više niti ne mogu biti zavedeni, tj. iz neznanja prihvatiti kao Istinu nešto što je s Njom u suprotnosti .... oni će to odbijati čak i kad to razumski ne mogu objasniti. No njihovo srce se tome opire, pošto kroz čistoću ima mimoznu (poput mimoze, tj. tako osjetljivu i profinjenu) percepciju i moć razlučivanja duhovnog dobra koje traži ulaz.

Nečiste misli i postupci otupljuju sposobnost percepcije srca, te stoga u Istini neće biti onaj tko se prepušta svijetu i njegovim užicima, jer težnja za tim isto tako rađa misli i žudnje koje nisu usmjerene isključivo na Boga nego na onoga čije područje je svijet ....

A te misli neće biti čestite i čiste, one će buditi i podsticati one nagone koje čovjek treba nadvladati, te će tako samo biti i ostati opasnost za čistoću srca kao i prepreka za prijem Čiste Istine iz Boga .... A oni kojima nedostaje Istina, njima nedostaje i svjetlo, i oni ne prolaze put koji vodi do Boga ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

TRAŽENJE DUHOVNE SNAGE ILI UMNOŽENA LJUBAVNA AKTIVNOST ....

B.D. 2051 from 30. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Znanje čovjeka uvijek ostaje manjkavo, dokle god se on opire utjecaju onostranih sila koje su u znanju. Čovjek ima unutarnji otpor protiv svega što nije opipljivo ili vidljivo, a taj otpor često ga uvjetuje za otpor protiv svega duhovnoga, tako da se ne može niti odlučiti za to da preispita nešto pošto mu se izvor čini neobjašnjiv.

No taj stav ima za posljedicu to da mu Istina nikada ne može biti približena, da on u neznanju prevaljuje zemaljski put te isto tako u manjkavom stanju zrelosti nakon tjelesne smrti ulazi u duhovno područje. On (taj stav) za posljedicu ima to da mu se može prenijeti jako malo duhovnog znanja, radi čega on dakle uvijek ostaje na istom stupnju, ako nije iznimno Ljubav-no aktivan.

Samo ovo potonje može dovesti do promjene u razmišljanju. Umnožena Ljubav-na aktivnost može mu dati umnoženo znanje i Istinu, jer onda one duhovne snage isto tako utječu na čovjeka bez njegovog znanja ....

Živa Ljubav-na aktivnost donosi mu Božansko zračenje Ljubavi, a to znači dostavu Božanske snage .... putem savršenih bića koja Mu služe, koja su kao nositelji svjetla i snage isto tako Ljubav-no aktivna i Božanski tok snage prenose na te ljude koji se tako nalaze u Ljubavi. Umnožena Ljubav stoga će zamijeniti svjesno traženje duhovne snage, i čovjek će iznenada znati i vidjeti te spozna(va)ti i utvrditi sve ono što je ranije htio odbijati.

No ako čovjek nije iz vlastite pobude aktivan u Ljubavi i tvrdokorno se opire duhovnim utjecajima, time što izbjegava svaku poduku ili predaju kroz bližnjega, onda je teško a često skroz nemoguće uvesti ga u znanje, i tada njegov život donosi jako malo duhovnog uspjeha.

Takav jedan čovjek često treba velike duševne potrese kako bi bio potaknut na razmišljanje te onda nesvjesno prihvatio pomoć onostranih bića, pa onda opet zavisi od toga kakav je njegov stav prema Bogu .... U skladu s tim na njega utječu dobre ili loše duhovne sile.

I stoga je izvanredno bitno te ljude upoznati sa Božanskim djelovanjem, približiti im Vječno Božanstvo kako bi oni sami tražili vezu s Njim i onda od Boga misaonim putem mogli biti podučeni. Tko priznaje Boga nikada ne može biti izgubljen jer prihvaća duhovne predaje, pošto priznaje Boga, i on će biti pažen bez svoga znanja od sila koje daju, pa tako i njemu može biti dano svjetlo, ako ne pruža otvoreni otpor.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VJERA - NEVJERA .... RAZUMSKO RAZMIŠLJANJE - ZNANJE ....

B.D. 2052 from 31. kolovoz 1941, taken from Book No. 30

Samostalnost ljudskog razmišljanja itekako je vrijedna, tamo gdje se radi o zemaljskim pitanjima i njihovim odgovorima, no postoji najveća opasnost (od toga) tamo gdje se trebaju rješavati duhovna pitanja. Čovjek teži tomu da dokaže ispravnost svoga razmišljanja, a to će mu i poći za rukom u čisto zemaljskim rezultatima njegovog razmišljanja.

No duhovne stvari ne mogu se potkrijepiti dokazima, iz čega slijedi da nešto što se odnosi na duhovna pitanja razumski nikada ne može biti objašnjeno kao ispravno ili pogrešno. Mnogostranost zemaljskih poimanja uvjetuje dokazivanje onoga što se postavlja kao učenje. No duhovno znanje ne može se stjerati u čvrsto učenje, pošto dokazi ne mogu biti pruženi.

A kako čovjek ne može dokazati istinitost toga što je zadobiveno kao duhovno znanje, isto tako se ne može dokazati ni neistinitost istoga, jer čak i visoko razvijeni razum ne može prodrijeti u područje koje mu je nedostupno, sve dok se za to ne posluži duhovnom snagom. Čovjek će uvijek jedino morati govoriti o “vjerovanju”; a vjera je stvar srca, ne razuma.

Putem vjere čovjek dolazi do znanja koje razumski nikada ne može priskrbiti. Ali to znanje nemoguće je dokazati, a isto tako ne može se dokazati neistinitost toga što on vjeruje da zna. I pošto ne mogu biti pruženi dokazi, čovjeku se mora prepustiti izbor za prihvaćanje znanja vjernika. Prihvaćanje tih mudrosti potpuno je slobodna stvar volje.

A s druge strane, bližnji nema pravo nazivati ga sanjarom ili lašcem, pošto ni on za to ne može dati dokaze, i njegov, koliko god oštar i jasan razum, u odnosu na duhovne istine nedostatan je. Čovjek vjernik njih prihvaća, nevjernik ih odbija ....

Čovjek vjernik išao je putem kojim može ići i nevjernik, ako to želi .... a tada mora sakupljati ista znanja, i tek tada može se uvjeriti u istinitost onoga što je prije odbijao. Vjera ili nevjera određuju stupanj znanja ili potpuno neznanje ....

Gdje nedostaje vjera, tamo nije dovoljno ni najoštrije razumsko razmišljanje, ono vodi u krivom pravcu. Ljudska mudrost istražuje zemaljske probleme i ne prodire u područja koja se nalaze s onu stranu zemaljskoga. A duboka vjera podiže veo skrivenoga, i čovjeku se otkrivaju najdublje tajne.

Pa i ako ništa ne može biti dokazano .... čovjek koji je i pored toga vjernik, bezuvjetno će kao Istinu priznati ono što mu je predstavljeno od strane vjernika. Njemu će biti dostupno isto znanje, on će sa zadivljujućom sigurnošću zastupati ono što prepoznaje kao Istinu, i razumsko razmišljanje neće ga moći uvjeriti u suprotno, pošto mu njegovo srce daje potvrdu toga da je u ispravnom razmišljanju.

Dakle Istina bližnjemu samo može biti predana, no da bi ju mogao prihvatiti kao Istinu, on se isto tako mora oblikovati u čovjeka vjere i čovjeka koji žudi za Istinom, tek tada spoznaje vrijednost onoga što mu se nudi, i tad se neće dati zbuniti ako mu razumski Istina bude nijekana i bude predstavljana kao neistina ili ako se u nju sumnja. Čisto razumske tvrdnje stoga ne trebaju biti prihvaćane, i percepcija srca treba biti uzeta u obzir, jer to je vjerodostojnije od zemaljski zadobivene mudrosti ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

UDALJENOST OD BOGA .... HLAĐENJE LJUBAVI .... OTPOR PROTIV UČENJA LJUBAVI ....

B.D. 2054 from 2. rujan 1941, taken from Book No. 30

Što se čovjek više udaljava od Boga toliko je teže prenijeti mu Božansko učenje Ljubavi, jer udaljavanje od Boga za posljedicu isto tako ima hlađenje Ljubavi, tako da on spram Kristovog učenja koje propovijeda samo Ljubav ima odbojan stav. Potrebna je velika Ljubav i strpljenje od strane ljudi da bi mu se objasnilo svrhu i cilj zemaljskog života pošto će najčešće biti uvjetovan svojom voljom na to da ne prihvati ništa što mu se od toga nudi.

Stanje udaljenosti od Boga uvijek je stanje voljnosti prema protivniku Boga pa posljedično čovjek nikad neće htjeti prihvatiti ono što govori u prilog Boga. Oni koji se dakle prihvate toga da tim ljudima donese svijetlo moraju biti spremni na primjedbe, suprotstavljanja i odbijanja svake vrste, ne smiju se brzo dati obeshrabriti nego se moraju potruditi imati najveće strpljenje i ustrajnost i trebaju pokušati uspostaviti pravo dubok odnos sa dobrim duhovnim silama kako bi misaonim putem od njih bili vođeni i kako bi se svakom napadu od strane protivnika mogli suprotstaviti.

Nadasve je nagrade (hvale) vrijedan zadatak zadobijanja za Boga od Njega odmetnutog čovjeka, no oko njega se trude i onostrana bića pod čijim su nadzorom zemaljska djeca, i oni čovjeka podržavaju u njegovom nastojanju i daju mu ispravne misli i riječi tako da se on onda više ne bori sam već mu pomažu duhovne snage.

Tako da čovjek koji na sebi niječe Ljubav mora putem Ljubavi biti sproveden do ispravne spoznaje; on mora doživjeti blagotvornim ono što želi odbiti i time više ne može biti u njegovom striktnom odbijanju .....

(2 Rujan 1941) Mora mu se svidjeti ono što mu je ponuđeno jer mu je ponuđeno u Ljubavi i za početak to primiti svojim uhom kako bi to onda našlo pristup njegovom srcu i on tad o tome razmislio. Tada već pokušaj na njemu nije ostao bez rezultata. To je početak smanjivanja udaljenosti od Boga i najmanja voljnost biti će nagrađena putem podrške duhovnih prijatelja. Jer oni samo čekaju trenutak gdje se misaona aktivnost čovjeka upravlja na nadzemaljske stvari kako bi onda mogli izvršiti odgovarajući utjecaj.

No čovjek koji je nevoljan i koji sve odbija sa njima ne nalazi vezu i njihovo djelovanje ostaje bezuspješno i život toga čovjeka teče bez da mu je donio koristi za njegovu dušu. Duh neljubavi uništio mu je svaku vjeru i jedino putem prepoznatljivog djelovanja Ljubavi za njega srce takvog jednog čovjeka može postati prijemčivo i on isto tako biti potaknut na Ljubavnu aktivnost.

Doduše, Božji protivnik isto tako će se truditi/boriti kako ga ne bi izgubio i stoga borba od strane Kristovih boraca koja se vodi oko Bogu udaljenih duša nije laka. No, gdje postoji volja tamo ima i snage ..... a ona stoji na raspolaganju čovjeku koji ju želi koristiti za Boga. I borac se koristi Božanskom Riječju koja je blagoslovljena i pomazana silom. Riječ Božja ponuđena u Ljubavi mora biti djelotvorna, gdje god sotonski utjecaj čovjeka ne drži očigledno zarobljenim .....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

TROJSTVO ....

B.D. 2056 from 3. rujan 1941, taken from Book No. 30

Doktrina Božjeg Trojstva je već dala povod za najveću podjelu vjernika i uvijek će biti sablazan, sve dok ne bude ispravljena, odnosno ljudima prihvatljivo ponuđena. Nastala je duhovna tama .... duhovna tama je ustanovila jedno tumačenje riječi „Oca-Sina i Svetoga Duha“, što je bilo dovoljno da zbuni ljudsko razmišljanje. To je također jedan vjerski nauk (doktrina, dogma), koji je morao biti bezuvjetno prihvaćen, budući da čovjek koji o tome promišlja, ne može doći do nikakvog zadovoljavajućeg rješenja, tako da bi ga morao odlučno odbaciti. A, ovo je bilo spriječeno, time što je je prihvaćanje vjerske doktrine zahtijevano prisilom. Nauk o tro-osobnom Bogu je neprihvatljiv za svakog misaonog (razumnog, mislećeg) čovjeka .... Već zamisliti Boga kao Biće, čovjeku nije moguće, jer za njega je Biće pojam u čvrstom obliku, bez kojeg mu je ono neshvatljivo. Čim čovjek zamišlja Božanstvo kao Osobu, on čvrstom obliku daje jednu figuru (lik) .... To je primjereno moći shvaćanja čovjeka, međutim, u potpunosti odstupa od Istine. Uspostavljanje nauka o tro-osobnom Božanstvu, je podobno samo za to da priguši Božansko-suštinsko (zbiljno) i da kroz ljudsku ograničenu predodžbu, napravi izobličenu (iskrivljenu, lažnu) sliku vječnog Božanstva. Pojam Božjeg Trojstva je objašnjiv jedino tamo, gdje je ispunjen uvjet za razumijevanje, kroz želju za pronicanjem Božanske mudrosti na putu vjere i Ljubavi. Ljudi koji nisu ni duboke vjere, niti su u Ljubavi, željeli bi tek čisto racionalno (razumski) analizirati (secirati) ovaj pojam, a ovo ne može dovesti do cilja, odnosno ne može ostvariti rezultat koji se približio Istini. Čovjeku koji vjeruje je međutim vrlo razumljivo, jer je misaono podučen iz duhovnog kraljevstva. Vjera i Ljubav su preduvjeti poznavanju Božje Ljubavi i mudrosti, Božjeg djelovanja i upravljanja .... Nadalje, to su i uvjeti za primanje Istine .... Tako im je dana istinita spoznaja Božje Ljubavi, koja je stvorila sve što jest .... Oni će biti upućeni o svezi (međuodnosu) svih stvari, o prapočetku, o svrsi i cilju onoga što jest, i otuda će oni prepoznati beskonačnu Božju mudrost .... Oni će biti uvedeni u znanje o snazi koja sve prožima, o Božjoj svemoći, o Njegovoj volji koja je neprekidno aktivna, i o povezanosti svake tvorevine sa ovom silom. Vjernik, aktivan u Ljubavi shvaća ove mudrosti, jer čim vjeruje i aktivan je u Ljubavi, njega prožima Božanski Duh, odnosno, on izravno prihvaća Božju snagu, i on na taj način (kroz to) vidi i zna. Dakle, on sada također razumije da tajna vječnog Božanstva može biti proniknuta jedino ako Sam Bog može djelovati u čovjeku putem Njegove snage, jer duhovno može biti shvaćeno jedino duhovno. Bog je Duh, i Božja snaga je isto tako duhovna .... Navire li ona sada u čovjeka, onda on može također prodrijeti u inače nedokučivo područje, jer onda više nije čovjek koji rješava ovo pitanje, nego Božji Duh u čovjeku. Čovjeku sa jedino razumskim (racionalnim) razmišljanjem, tajna Bića vječnog Božanstva će ostati tajna .... A tako je sada i nauk o Trojstvu bio tumačen od strane ljudske pameti (razuma), te je tako nastala doktrina o tro-osobnom Bogu .... Bog nikada ne može biti uosobljen, On čovjeku jedino može biti predočen (učinjen očevidnim, zornim, jasnim) u liku Isusa Krista, tako da ljudi na Zemlji stvore sebi sliku Boga, na način da oni sebi predoče Isusa Krista u svoj slavi .... Vječno Božanstvo je Ljubav, mudrost i sila. - Ljubav je Roditelj (Otac, Stvaralac) svega što jest .... Ona je Otac svemira, ona je Prvobitna snaga, bez koje ne bi moglo postojati ništa što jest .... Sve je proizašlo iz Ljubavi, i iznova mora postati Ljubav sve što se odatle udaljilo .... Ljubav je Sam Bog. - Ono što je proizašlo iz Ljubavi, otkriva Njegovu mudrost .... Ljubav je Sam Bog, Njegova mudrost svjedoči sve što je postalo od Njega, Njegove tvorevine (stvorenja), te je stoga ono što je od Boga, Njegov Sin (dijete). - A Božja volja, Njegova snaga, koja je svemu dopustila nastati, to je Njegov Duh .... Bog Otac, Bog Sin i Bog Sveti Duh su u Sebi Biće vječnog Božanstva .... Ljubav i mudrost i snaga volje. „Božanska Ljubavna volja je uzela formu“, ove Riječi su u svom značenju iste kao „Otac, Sin i Sveti Duh“ Jer, Božja Ljubav je omogućila volji da bude aktivna i stvori .... Božja Ljubav i Duh Se utjelovila kao mudrost .... Duh Božji je omogućio Sinu da proizađe iz Oca. - Tko je u vjeri i u Ljubavi, shvaća ovu mudrost, a za ove je Trojstvo Boga razriješeno. Ali, u kakvoj zabludi hodaju ljudi, kojima nedostaje vjere i Ljubavi, a koji su ipak, kao vjerski nauk usvojili nešto što ostaje neprihvatljivo čak i za najmudrijeg mudraca. Jer, oni koji sebi predočavaju uosobljeno Božanstvo, njima još nedostaje sve duhovno znanje. Oni na duhovnu Bit primjenjuju nešto čisto zemaljsko, što je potpuno isključeno iz duhovnog kraljevstva. Predodžba tro-osobnog Božanstva vodi u zabludu, čak i ako se koristi dodatak .... „oni su jedno“. Čovjek je prisiljen na zbunjeno (zbrkano) razmišljanje čim se on lati razmišljati o tome. Ali, s Božje strane čovjeku nije zabranjeno razmišljati o tome .... Bog mu želi dati jasnoću, i nije Njegova volja da on hoda u sljepilu zbog ljudskog utjecaja, jedino treba biti odabran pravi put koji vodi do spoznaje. I uistinu nisu pozvani da podučavaju neupućene (neuke), oni koji su oni sami neupućeni (neuki), i koji svoju nesposobnost da prihvate duhovno znanje, nastoje nadoknaditi kroz racionalno mišljenje i racionalno (razumski) utemeljene doktrine. Bog je Duh, i jedino duhovno može biti proniknut.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KRŠENJE BOŽANSKIH ZAPOVJEDI .... GRIJEH .... SVEZANOST ....

B.D. 2059 from 6. rujan 1941, taken from Book No. 30

Kršenje Božanskih zapovijedi je grijeh, jer ono uvećava razdaljinu od Boga, pošto On ne može biti tamo gdje je ne-Ljubav-nost. Sve što se suprotstavlja zapovijedi Ljubavi za sobom povlači i zahlađenje Božanske Ljubavi pa je tako samom duhovnom biću na štetu budući da ono na taj način dolazi u sve neslobodnije stanje. Kad je ono u ljudskom obliku, to stanje se izražava tako da sila protivnika Boga nad njim postaje sve veća, da je čovjek od njega prisiljen pod njegovu volju, da će njegovo razmišljanje i postupanje neprestano biti takvi kakvim ovaj to želi, dakle uvijek nasuprotno Bogu. A to je nezamisliva patnja za dušu, jer ona je još toliko daleko od svog krajnjeg oslobođenja, ona svoje svezano stanje sa sobom prenosi u duhovno kraljevstvo. Jer jedino Ljubav može osloboditi i spasiti biće, posljedično ne-Ljubav-nost ga mora vezati.

A tko je dakle neljubavan prema svome bližnjemu, taj krši zapovijed Ljubavi i nikada se neće osloboditi iz svezanosti koju mu je priskrbio njegov negdašnji ustanak protiv Boga. Zato je Bog ljudima dao zapovijed Ljubavi koju oni samo trebaju slijediti kako bi time došli bliže Bogu i kako bi kao blaženo biće mogli ući u duhovno kraljevstvo. Čovjek se može ogriješiti o zapovijed Ljubavi time što postupa suprotno Božanskom učenju Ljubavi ili ako pak izostavlja one postupke koji trebaju dokazati Ljubav prema bližnjemu. Čovjek ne samo da treba bližnjega štititi od štete, on mu treba biti od koristi, tj. činiti mu sve ono što se njemu samome čini poželjno, tek tada će biti uspostavljena veza s Bogom, jer čovjeku koji ljubi Sâm Bog se spušta i časti ga Svojom blizinom .... A to za njega znači duhovnu slobodu. Čovjek se oslobađa iz vlasti protivnika, jer Snaga Božja, Koja putem Njegove blizine prelazi u čovjeka, jača je nego sila protivnika Boga .... pa će dakle pobjednik uvijek biti onaj čovjek koji se putem djelā Ljubavi spaja sa Sâmom vječnom Ljubavlju. Taj će razbiti okove i osloboditi se svake prisile koju protivnik Boga na njega želi vršiti.

Zapovijedi Ljubavi ne smiju biti zanemarene jer one su sredstvo izbavljenja iz beskrajno dugog perioda svezanosti. A one istovremeno predstavljaju most za povezivanje s Bogom .... Jer tko je aktivan u nesebičnoj Ljubavi, Bogu time prilazi sve bliže i premošćuje svaku udaljenost od Njega .... on ispunjava Božje zahtjeve pa će i moći primiti plaću od Boga, koja se sastoji u tome da se Bog sjedinjuje s onim koji Mu služi u Ljubavi, tj. tko u njegovim bližnjima isto tako vidi Božja stvorenja kojima želi činiti dobro. Vječna blaženost samo je rezultat nesebične Ljubavne aktivnosti, kao što je nasuprot tome prokletstvo posljedica ne-Ljubav-nosti, i sve što je usmjereno protiv Boga i Njegovih zapovijedi, je nepravično pred Bogom odnosno grijeh ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZAŠTITNI ZID ..... DUHOVNA BORBA ..... KUŠNJE .....

B.D. 2060 from 7. rujan 1941, taken from Book No. 30

Dobro, kad je usmjereno k Bogu, oko sebe podiže neku vrstu zaštitnog zida. A zlo se trudi taj zid srušiti i pritom se služi nečistim sredstvima ..... bori se skriveno i često pod krinkom dobrote i pobožnosti. A tada valja biti duplo budan, kako bi to bilo prepoznato kao zlo.

Bogu nasuprotne snage ostaju u blizini čovjeka koji stremi Bogu i opažaju i najmanju mlakost čovjeka kako bi njegovo razmišljanje usmjerile na stvari koje su s onu stranu Božanskoga. I još ako je čovjek slab, tad prima (te) misli koje mu budu došaptavane, i njegovo razmišljanje više se ne kreće isključivo po duhovnom putu.

I tad čovjek mora sam sa sobom ući u borbu kako bi nadvladao te misli. Tek tad njegovo ga srce silnije nagoni k Bogu, jer duša osjeća pad kao nešto otežavajuće i trudi se toga osloboditi.

Ali svaka duhovna borba izražava se već s obzirom na pobjednika ..... Ima li protivnik nadmoć, tada će čovjek težiti za vanjskim stvarima i zalagati će se za zemaljski uspjeh ..... On će prekinuti duhovnu težnju i time dakle platiti danak svijetu .....

No ako je snaga Duha u njemu djelatna, onda ga zemaljske kušnje ne mogu promijeniti u njegovoj volji ..... On je iznutra miran i fokusiran na cilj; on prezire to što mu se približava i što ga želi naginjati ka zemaljskom načinu razmišljanja; on je Bogu vjeran i time dakle za njega nema skretanja, njegova volja je uvijek i neprestano usmjerena u pravcu sjedinjenja s Bogom .....

Kušnjama se oduprijeti i nalaziti se u pojačanoj čežnji za Bogom predstavlja duhovni napredak. Taj čovjek si je dakle podigao zaštitni zid koji sprječava zlo da do njega dopre. On je osiguran protiv kušnji i prepoznaje sile koje ga pod maskom dobroga pokušavaju tlačiti.

Jer, njegova percepcija je istančana ..... On će neprestano zamjećivati nečisto i protiv toga će se braniti; no oni koji se daju od strane toga zarobiti još su i sami nečisti, u srcima im je požuda za svijetom još prevelika i što im se približava sa lijepim riječima i gestama, toga neće biti svjesni kao lošeg i pogrešnog, tako da protivnik ima laku igru.

Ali ako je čovjek budan i Boga moli za pomoć, njegov će pogled postati izoštren, i on će postupati u skladu s Božjom voljom. Borba će za njega ostati neprestana, jedino što će biti manje osjetna, ako mu je težnja usmjerena k Bogu ..... Međutim ta borba je od Boga dozvoljena, kako bi čovjek sam na tome iskušao svoju snagu, kako bi si snagu koja mu nedostaje izmolio od Boga, dakle kako bi u Njemu našao svoje utočište ..... I tako će njegov stav prema Bogu uvijek biti presudan za to tko je pobjednik, dobro ili zlo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

INTIMNA MOLITVA .... VANJSKI UTISCI .... BOG SVUGDJE ....

B.D. 2063 from 10. rujan 1941, taken from Book No. 30

Svijet i njegovi običaji nikada neće biti potpuno promijenjeni. Sve ono što je ugodno očima i osjetilima oružje je onoga koji predstavlja svijet, i on će se tim oružjem boriti dokle god postoji svijeta. Samo onaj koji se oslobodi njegove vlasti će se osloboditi i postupaka koji su nevažni ili sprječavajući za uređenje duše.

Utjecaj je zloga to da on slabi osjećaj za istinu i laž te da i ljudi koji se bore podliježu tom utjecaju, dokle god njihova volja niječe sve što svjedoči o protivničkom djelovanju. (Ove)) poduke odozgor daju doduše jasnu sliku, i čovjek bi se sukladno mogao preobražavati, no njegova osjetila traže utjecaje iz vana dokle god te odozgor dane istine ne ispune sve njegovo poimanje i nastojanje, tek onda se on riješio zahtijeva svijeta, i on ih prepoznaje kao izrazito ništavne i beznačajne.

One su opasnost samo kad čovjek njih radi zapostavi unutarnje oblikovanje i obrazovanje, ako mu pada teško misaono se osloboditi, ako previše značaja pridaje vanjskim radnjama i onda je spriječen pri intimnijem sjedinjenju s Bogom, tj. ako mu ne pođe za rukom učiniti se potpuno neosjetljivim za vanjske utjecaje i zaputiti se u svoje najunutarnije da bi stupio u vezu s Bogom. To je daleko teže u jednom okruženju koje je uređeno za njegova osjetila, nego kad se čovjek povuče u “svoju sobicu” da dakle bez vanjskih utjecaja bude sam s Bogom.

Intimnost molitve neosporno će biti veća tamo gdje otpadnu vanjski utjecaji, pa će povezivanje s Bogom moći biti uspostavljeno lakše. Čovjeku mora biti jasno da je Bog svugdje tamo gdje čovjek želi biti uz Njega .... da nije potrebno neko određeno mjesto ili neka određena okolina da bi se postiglo povezivanje s Bogom ....

Mora (mu)) biti jasno da je Bogu draže da se na Njega misli stalno i na svakom mjestu, jer Bog je svugdje tamo gdje Ga ljudske misli traže .... a biti će prisutan najprije onda kad je čovjek odvojen od svijeta, kad mu pođe za rukom sve oko sebe radi toga da zaboravi. Tada on s lakoćom pronalazi most koji vodi u duhovno područje, u koje ne može biti preneseno ništa od onoga što pripada svijetu ....

Duboko moliti znači odvojiti se od zemaljskoga i spojiti se sa čisto duhovnim .... Tako da je razumljivo da je duboka molitva često dovedena u pitanje tamo gdje se oku i osjetilima nudi previše svjetovnoga ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽANSKO VODSTVO ....

B.D. 2081 from 20. rujan 1941, taken from Book No. 30

Put prema gore lak je ako je Sam Bog čovjekov pratitelj. Onda nema prepreka, jer Bog svoje štićenike provodi pored svih opasnosti, On ih sprovodi kroz trnje i šikare bez da ovi na njih obraćaju pažnju, ne pušta ih da zalutaju, nego ih do cilja vodi sigurno i brzo. Put prema gore težak je samo onda kad ga čovjek želi ići sam. Tada mu često prijeti posrtanje ili skretanje s pravog puta.

Međutim, ako se on prepusti Božanskom vodstvu, može bez oklijevanja hodati Zemljom, njegov hod (put) biti će prav, jer ako je Bog pozvan da bude vodič, On je i spreman za vodstvo. Doduše nevidljivo tjelesnom oku, no vazda učinkovito i osjetno srcu čovjeka, koji tada hoda tako sigurno znajući da je Bog uvijek uz njega. I gdje god on onda da upravi svoje korake, gdje god on usmjeri svoje noge .... Sam Bog ga je vodio, tako da je sve što čini ispravno. Biti će to u skladu s Božjom voljom, jer kad se bez otpora preda Bogu, Božja volja prelazi na njega, i on mora izvoditi ono što je Božja volja.

Tako da se čovjek ne treba više brinuti, jer Bog određuje danas i sutra, određuje dan i sat, pošto se ispunjava ono što je predviđeno u Njegovom mudrom planu. On određuje ljude koji trebaju ispuniti svoju misiju, On utječe na sve one koji Mu radosno podređuju svoju volju; ne određuje ih protiv njihove volje, no tī koji su voljni služiti Mu, osjećaju u svom srcu Božansku volju i ispunjavaju je rado.

Znači On se za Svoje djelovanje na Zemlji može poslužiti tim ljudima. Oni svojim putem idu nesputani, pošto znaju da su u Božanskom vodstvu, hrabri su i moćni .... Oni i svoje bližnje također upravljaju na pravi put, jer tī koji se nalaze u Božanskom vodstvu, znaju za svoj zadatak. Oni se trude pomagati bližnjima i potiču ih na to da si Boga izaberu za vodiča. A tko se penje vođen Bogom, njegov put mora voditi do cilja .... Do vječne domovine, do Očeve Kuće .... U kraljevstvo koje je Bog pripremio Svojoj djeci u svoj slavi ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNA PRIČEST (ZAJEDNIŠTVO) ....

B.D. 2085 from 24. rujan 1941, taken from Book No. 30

Ne postoji nijedan važniji proces od duhovnog sjedinjenja čovjeka s Bogom, i čovjek će iz ovog sjedinjenja izvući najveću korist za svoju dušu; tako je ovaj postupak također nužan za oblikovanje duše prema Božanskoj volji. Čovjek se svjesno povezuje s Bogom, odnosno on teži Božjem prisustvu i ispunjava uvjete koji su pretpostavka da Bog Sebe približi čovjeku .... Onda mora uslijediti sjedinjenje s Bogom i tako se dogoditi duhovna Pričest (zajedništvo). Vječno Božanstvo Osobno uzima prebivalište u srcu čovjeka koji žudi ovu Pričest (zajedništvo)... Ali, što znači ispuniti preduvjete koji su pretpostavka za duboku i iskrenu vezu s Bogom?... Samo jedno može rezultirati sjedinjenjem s Bogom .... Ljubav u srcu čovjeka. Jer, upravo je Ljubav prvobitna supstanca vječnog Božanstva, i kada je srce čovjeka ispunjeno Ljubavlju, u njemu je isto što je Biće vječnog Božanstva. Ljudi koji su daleko od Ljubavi, također su daleko od Boga, budući je Ljubav i Bog isto. No, da bi ljudi mogli postati Ljubav, odnosno, da bi kao od-Boga-udaljena bića mogli ćutjeti Božanski osjećaj Ljubavi, mišljenje čovjeka mora biti usmjereno na jednu stvar .... na jedan objekt .... koji je vrijedan Ljubavi i stoga u njemu rasplamsava osjećaj Ljubavi. Vječno Božanstvo Osobno se mora dovesti u svijest čovjeka, Ono ga mora uvesti u tajnu Ljubavi, Ono mora čovjeku približiti znanje o Njegovoj snazi i moći, i o odnosu Njega sa Stvaranjem i stvorenjima. A to čini Bog, otkrivajući Sebe ljudima u Riječi... Ali, sada je čovjek slobodan prihvatiti ovu Riječ, stoga ju poštivati i vršiti, ili ju također odbiti. Riječ je međutim izvana prepoznatljivo Božansko djelovanje, ona je Božja snaga koja je postala oblik, ona je zamjetna izvana, a ipak djelatna iznutra, ona je izvana vidljivo .... Tijelo .... iznutra učinkovito, Krv .... koja znači istinski život .... Bog sada neprekidno donosi Svoju Riječ blizu čovjeku, i želi kroz Riječ probuditi na aktivnost Ljubav u čovjeku. On želi da čovjek prihvati Riječ i potrudi se živjeti prema njoj .... Prema njoj živjeti međutim znači: dati Ljubav svim stvorenjima koja su oko njega. On želi da ljudi sa gladnim srcem jedu Njegovo Tijelo ....da žudno primaju Božansku Riječ .... i da imaju žarku želju ispuniti Božansku volju .... da oni piju Krv, snagu, koja im pritječe, čim su oni gladni Riječi. On im želi dati istinski život kroz Njegovo Tijelo i Njegovu Krv .... Jer, kada oni vrše Njegovu Riječ, oni su aktivni u Ljubavi, a čim daju Ljubav, oni također i primaju Ljubav, budući se sada njima približava vječna Ljubav Osobno, i ispunjava njihova srca Svojim prisustvom... I onda se događa sjedinjenje, Pričest (zajedništvo) .... „Tko ostaje u Ljubavi, ostaje u Meni i Ja u njemu ....“ A tko otvori svoje srce kada Ja tražim pristup, moći će Me skloniti u svoj punini .... Moj Duh, Moja snaga protječe kroz njega, i on je prisno (duboko, iskreno) sjedinjen sa Mnom, tako prisno, da on može govoriti o Mojemu prisustvu, da Me je on potpuno prihvatio u sebi, budući je ispunio preduvjete koji mu donose Moje prisustvo .... Tako govori Gospod i želi ljudima dati razjašnjenje u skladu sa Istinom .... Kako On želi da se shvati Njegova Riječ: „Tko jede Moje Tijelo i pije Moju Krv ....“. On želi ljudima ukazati na duhovnu Pričest (zajedništvo), koja jedino znači združivanje s Bogom, a koja baš nikada ne može biti nadomještena izvanjskim činom. Predati se Bogu u najdubljoj Ljubavi, i ovu Ljubav za Boga Njemu pokazati kroz djelotvornu Ljubav za bližnjega, neizbježno će imati za posljedicu, da se Bog Osobno pun Ljubavi prigne čovjeku, da se dogodi blaženo sjedinjenje, i Božanska snaga prostruji kroz čovjeka. Jer Ljubav traži sjedinjenje .... Božja Ljubav i Ljubav čovjeka stiskaju se zajedno. No, taj proces ne zahtijeva nikakve vanjske postupke, budući su oni jedini uzrok krivim predodžbama, utoliko što čovjek osobno prisustvo najuzvišenijeg Bića, vječnog Božanstva, čini ovisnimo neobičnim izvanjskim postupcima koji vode u zabludu, koji međutim mogu biti potpuno lišeni unutarnjeg duha Ljubavi, i onda potpuno isključiti prisustvo Gospoda. Bog vidi jedino stupanj Ljubavi ljudskog srca, ali ne ljudski pridodane forme (prikaz, obličje, vanjštinu), koje za posljedicu imaju jedino da se više pažnje obraća na formu, i koje će uz to često biti izvedene sasvim bez Ljubavi, i onda se više nikada ne može dogoditi sjedinjenje s Bogom, Pričest (zajedništvo). Biti povezan s Gospodom je najdragocjenije što čovjek može postići na Zemlji, a tome se uistinu tek vrlo malo teži... Ali, ljudi često umišljaju da su povezani s Njim, a još su Mu vrlo daleko, budući im još nedostaje Ljubav, koja jedina postiže združivanje s Bogom. No, tko u najdubljoj Ljubavi Bogu prinese svoje srce, tko je stalno Ljubavno aktivan, on neizbježno privlači k sebi vječno Božanstvo, i najdublje je s Njime povezan kroz Ljubav, i ako on zanemaruje izvanjsku formu duhovne veze... Jer, Bog gleda u srca ljudi, a ne obraća pažnju na formu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

„VIDI, JA STOJIM PRED VRATIMA I KUCAM ....“

B.D. 2088 from 28. rujan 1941, taken from Book No. 30

Bezbroj je trenutaka u zemaljskom životu, kad Bog kuca na srca ljudi i traži pristup .... kad On njima dolazi u Riječi, bilo kroz ljudska usta ili kroz glas srca. I čovjek ne može reći da Bog nije obratio pažnju na njega. On traži pristup u srce svakog čovjeka, da bi sada u njemu mogao postati učinkovit, jer se preobrazba duše može dogoditi jedino primjenom Božje snage, koja čovjeku pritječe u Njegovoj Riječi. Stoga Božja Riječ mora biti saslušana, tako da čovjek, kroz svoj život u skladu sa ovom Riječju, dođe u posjed Božje snage. Izraz Njegove volje je da Bog dolazi ljudima kroz Njegovu Riječ. Vrši li sada čovjek Božju volju, onda se on više ne protivi svojemu Stvoritelju, nego Ga priznaje. On tada ulazi u ispravan odnos prema Bogu, više ne ide protiv Njega, nego s Njim .... On se sjedinjuje s Bogom, Njemu se podlaže i odsada pa nadalje više ne vrši svoju vlastitu volju, nego Božju volju. Iako čovjek još hoda na Zemlji, on je već kandidat za duhovno kraljevstvo, jer je prošao (izdržao, odolio) vrijeme ispita na Zemlji koje mu je bilo dano jedino da u njemu nađe sjedinjenje s Bogom. Sama Božja Ljubav mu prilazi i ostaje s njim u intimnoj vezi, hrani ga stalno Riječju, koja je za njega nebeski kruh. Jer, Bog sada krijepi čovjeka hranom s neba, On mu daje Sebe Samoga u Riječi i tako je neprekidno s njim. On mu prenosi znanje o Istini, i čini čovjeka nositeljem svjetla, koji opet može i hoće djelovati iz njegove Ljubavi, koji je sada također voljan ljubiti i želio bi razdjeljivati Božanski dar. A sada se i bližnji koji su voljni također mogu okrijepiti za stolom Gospoda .... i njima je u Riječi ponuđen kruh, bez kojega čovjek nema snage hodati zemaljskim putem koji vodi uvis. I, bit će nasićen tko gladuje i žeđa za darom s neba. Bit će neprekidno davanje i primanje onoga što Bog Osobno razdjeljuje onima koji Mu dozvole pristup u njihova srca. Sam Bog želi biti aktivan u njima, zato On uvijek i uvijek iznova traži pristup. Ako čovjek ne čuje Njegovo kucanje, ako on ne želi slušati kad Božji glas zvuči tiho i razgovjetno .... Njegov će glas postati bučniji. Onda On dolazi ljudima u obliku patnje i želi Se učiniti prepoznatljivim i ponuditi im Svoju pomoć. On uvijek zahtjeva samo da Ga oni saslušaju, da obrate pažnju na Njegov glas, da ne zatvore svoja srca Njegovom opominjućem glasu. Jer, bez Njegove Riječi čovjek ne može voditi svoj zemaljski život u skladu s Božjom voljom, jer mu bez Njegove Riječi nedostaje sva snaga.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OPASNOST PRIHVAĆANJA TRADICIONALNOG NAUKA .... PROVJERAVANJE ....

B.D. 2091 from 30. rujan 1941, taken from Book No. 30

Neshvatljivo je kada se čovjek zalaže za neku tradicionalno usvojenu doktrinu, koja bi međutim, teško izdržala ozbiljnu provjeru. Jedino čovjek gladan Istine podvrgava svaku doktrinu provjeri, i također će imati uspjeha utoliko što on može razlikovati obmanjujuća učenja od Istine, i odgovarajuće se odlučiti za ili protiv postojećih učenja. Ono što on prepoznaje kao Istinu, on prihvaća i čuva kao dragocjen posjed. Ali, on također sebe lako odvaja od onoga što mu izgleda neistinito, njemu je to bezvrijedno, i stoga se ne boji toga odreći, dakle to odbaciti. I tek sada će mu učenje biti korisno (vrijedno) i ispuniti ga. I on će istupati za to učenje, jer je bilo oživljeno u njemu, dok su tradicionalno preuzeta učenja mrtvi posjed, jer su prihvaćena i čuvana zbog neke vrste osjećaja dužnosti. Čovjek se ne usuđuje iznijeti vlastito mišljenje i strogo se pridržava kroz ljude mu posredovanog učenja. I razumljivo, takva doktrina čovjeka ne može dovesti do duhovne zrelosti, jer jedino ono što on prepozna kao Istinu oplemenjuje (dorađuje) njegovo biće. Ali, da bi mogao prepoznati neko učenje kao Istinu, čovjek mora razmotriti svako za i protiv. Ako je to njegova ozbiljna volja, on prepoznaje Istinu i sada započinje njegovo djelovanje .... da također pruži razjašnjenje bližnjima. Međutim, čovjek jedino može zastupati ono učenje, koje on sam smatra Istinom. On mora stoga prethodno provjeriti, prije nego može učenje predati dalje. Siguran znak vrijednosti nekog učenja je kada ono može biti preneseno bližnjima sa punim uvjerenjem. Ako je čovjek toliko prožet njime, da je on sposoban bližnjima prenijeti učenje razumljivo i prihvatljivo, onda se također može pretpostaviti, da ga je on sam ozbiljno ispitao (provjerio), jer nešto što je njemu još uvijek nejasno, on ne može razumljivo izraziti, niti bi to izdržalo ozbiljnu provjeru, te bi sad i od njega samoga bilo odloženo u stranu kao bezvrijedno. Kada o tome bude raspravljano, pobjednik u borbi riječima će biti čovjek koji je zauzeo stav o učenju i sam bio misaono aktivan. On će naći lakim podučiti svoje bližnje jer je on savladao sadržaj onoga što želi razdijeliti, dok će jedna preuzeta doktrina više biti igra riječi, jer ona ne može izdržati podrobno razmatranje i stoga nije pogodna za posredovanje. Onda se ljudi mogu uvijek samo pridržavati doslovnog teksta učenja, međutim, doslovni tekst po smislu izaziva zbunjenost među ljudima, kao što obratno, posredovanje učenja koje je prepoznato kao istinito, bližnjima donosi jasno svjetlo i spoznaju. I zato moraju uvijek iznova biti upozoreni prije prihvaćanja tradicionalnih vjerskih učenja, jer ona mogu malo, ili ništa dati ljudima. Ali, nešto što treba imati usrećujući učinak, mora za sve ljude biti jednako prihvatljivo, pod uvjetom da oni također u sebi nose žudnju za Istinom i sagledavaju misiju u tome da razdjeljuju ono što je njima posredovano. Oni su zaista u stanju razlikovati laž i Istinu, i time je nepromišljeno prihvaćanje tradicionalnog nauka isključeno.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJI POZIV NA SLUŽENJE .... UNUTARNJI GLAS ....

B.D. 2099 from 5. listopad 1941, taken from Book No. 30

Vi sebe trebate u svakom pogledu podrediti Gospodu, to jest, vi uvijek trebate biti voljni uciniti ono što je Bogu po volji/milo. Vi bi uvijek jedino trebali prihvatiti Njegovu volju i štogod vas unutarnji glas onda savjetuje uciniti ce biti ispravno, jer Bog Osobno vam ocituje Svoju volju kroz unutarnji glas. Kako slijedi, vi tako reci vršite svoju volju, a ipak on aide ruku pod ruku sa Božjom voljom. U tom slucaju, vi više ne trebate brinuti, jer onda cete vi živjeti na Zemlji pod zaštitom vaših duhovnih prijatelja koji ce vas mentalno obavijestiti o Božanskoj volji. A od vas ce uvijek biti prvo potraživano duhovno stremljenje, iako vaš zemaljski rad ne smije biti zanemaren, ipak ako vi ponudite vaše službe Bogu Njegova je volja da ste vi u svako vrijeme Njemu na raspolaganju, da Mu služite kada vas On pozove to napraviti .... A vi cujete Njegov glas kada slušate na-unutra. Služiti Bogu znaci biti spreman za Njega uvijek i slijediti Njegov poziv. Medutim, poziv odgore zvuci blago i suptilno u vašem srcu, i kako bi ga culi vi morate prakticirati poniznost, ljubav, blagost i miroljubivost. Na taj nacin vi oblikujete uho vašeg srca koje ce percipirati najsuptilniji poziv i vi cete uvijek znati kada vas Gospod potrebuje .... Onda vas On više nece zvati uzalud, jer onda cete vi cuti Njegov glas i požuriti Mu biti na službi.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

STVARANJE BICA .... POGREŠNA VOLJA ....

B.D. 2100 from 6. listopad 1941, taken from Book No. 30

Imajte na umu kako ste vi žive tvorevine onoga koji se usprotivio Bogu, da ste bili pozvani u postojanje pomocu volje Bogu protivne sile i da ste prema tome djeca grijeha .... Bog nije uskratio Njegovu snagu od ovog duha koji je jednom izronio iz Njegove snage kao savršeno bice, otud se on okoristio Božjom snagom i, crpeci Božansku snagu, pustio da bezbrojna bica nastanu iz njegove volje, i to je bio vaš pocetak .... Vi ste proizvodi pogrešne volje a ipak Božanskog porijekla, buduci je jedino Božja snaga ucinila da vi postanete što je Božji protivnik želio. I to je zašto ste mu vi podredeni sve dok vaša volja stremi ka istome .... razdvajanju od Boga .... jer to je bila temeljna ideja, motiv za otpadništvo od Boga .... biti slobodan od Njegove sile/moci .... biti Slobodan i vladati nad bicima. I tako je naj-više-iluminantno bice stvoreno od strane Boga sišlo u najdublji bezdan (Izaija 14:12-15) .... ono se pobunilo protiv Boga i pokušalo nahuškati sva bica koja su izronila iz njegove volje da se takoder pobune protiv Boga .... I njegova su stvorena bica podlijegla njegovoj volji premda su bila sposobna slobodno odluciti kojeg ce gospodara priznati. Bica su bila u njegovoj vlasti buduci su ona njemu podredila njihovu volju, koja je naknadno bila zloupotrebljena od strane Božjeg neprijatelja time što ju je zavezao/sputao i na taj nacin porobio izvorno slobodne žive tvorevine .... Medutim, sve što proizade iz Božje snage ima poriv za slobodom, i kako bi povratio ovu slobodu bicima Bog je otrgnuo bica od sile (ili ‘iz vlasti’)) njihova tvorca .... On ih je postavio u slobodnom stanju u duhovni svijet i dao im pravo vlastitog odlucivanja .... Bica su, medutim, takoder zloupotrebila njihovu slobodu i takoder postala grešna zauzimajuci protivnikovu stranu. Ali Božanska snaga je temeljna supstanca bica, i Božanska snaga mora teci nazad k Bogu bez greške. I stoga se Bog hrva za ova ot-pala bica tako da ce oni pronaci put ka Njemu i ponuditi Mu njihovu slobodnu volju ....

Ljudski intelekt ne može shvatiti kako ništa nikada ne može biti izgubljeno što proizlazi iz Boga; on ne može razumjeti kakav je ogroman zadatak voditi ono što je sebe udaljilo opet blizu k Bogu .... Niti ljudski intelekt može prihvatiti da je sila Božjeg neprijatelja bila tako velika da bi stvorila bica, i da Božanska snaga nije intervenirala da bi promijenila njegovu volju, tako da bi on bio morao priznati Boga kao Gospodara nad sobom i takoder narediti njegovim proizvodima da pristupe Bogu i udovolje Njegovoj volji .... Ljudski intelekt ne može shvatiti da beskonacna vremena prolaze prije nego se transformacija razmišljanja ovih živih tvorevina dogodi i oni prepoznaju Boga .... I prema tome Bog obaviještava ljude kroz duhovne kanale o znanju o tome koja je sila bila aktivna tijekom stvaranja bica koja sada doživljavaju njihovo utjelovljenje na Zemlji .... Ova su bica dobrovoljno stremila biti u protivnosti Bogu i nikada se ne bi opet povratila k Bogu da su bili ostavljeni u stanju slobodne volje; i pošto su oni bili stvoreni od strane pogrešne volje, pogrešna volja je takoder bila unutar njih i ova je posljedicno tome bila morala stremiti protiv Boga, jer oni nisu poznavali silu koja je bila odgovorna za njihovo stremljenje. I time su bica bila podredena njihovom stvoritelju, ona su bila donekle nesavršena, porobljena i prema tome udaljena od Boga, koja nisu mogla korespondirati Njegovoj volji i prirodi.

Bog, kao najsavršenije Bice, nije mogao tolerirati ništa blizu Njemu što nije korespondiralo ovom stanju savršenstva. Unatoc tome, to nije bila vlastita pogreška bica što oni još nisu prepoznali svjetlo buduci su bili proizašli iz tame. Božja je ljubav pomogla ovim bicima i obavijestila ih o svjetlu .... On im je dao slobodu volje time što je otklonio vlast Njegovog protivnika od bica i tako je bica oslobodio od njegove kontrole. Nesavršeno stvorena bica, medutim, nisu mogla biti promijenjena od strane Božanske volje da postanu savršena nego su trebala odluciti sama za sebe, oni su trebali stremiti spram Božjeg prisustva sami od sebe i sebe udaljiti od neprijatelja. Zbog njihove slobode volje oni su bili postavljeni u poziciju da odlucte buduci su sada znali o obadvije sile. Ipak njihova je pogrešna volja prevladala i bica su se opet okrenula spram njihova tvorca i sebe izgubila u tami .... I Bog se nad njima sažalio, jer stanje onih bez svjetla je bilo bolno. Njegova je Ljubav željela bica u sretnom stanju. I zato je On uklonio volju bica i pustio ih da krenu beskonacno dugom stazom u stanju bez snage volje koja ih treba voditi do savršenstva. I u ovu svrhu je Bog dopustio da nastane stvaranje .... Bog je oblikovao forme koje su bile iskonstruirane da bi sklanjale pasivna bica .... Tako je Bog stvorio nebo i Zemlju .... duhovni i zemaljski svijet, koji je bio odreden/naumljen biti prebivalište za nesavršena bica sve dok ona nisu postala savršena .... Sada su bica bila prisiljena odbaciti ovu aroganciju i pokloniti se Božanskoj volji. Oni su trebali otrpjeti stanje koje je predstavljalo ogranicenje za duhovno bice koje je ranije uživalo njegovu slobodu. Ono je bilo lišeno njegove slobode buduci ju je bilo zloupotrijebilo ....

Medutim, staza kroz djela stvaranja ce ga dovesti opet blizu njegove prethodne slobode sve dok ono konacno ne primi opet svoju slobodu kada je ljudsko bice, kako bi onda prošlo test s obzirom na to da li ce koristiti svoju slobodnu volju na ispravan nacin. Postoji doista veliki rizik da bice nece proci test, ipak takav se test mora dogoditi buduci je povratak Bogu jedino puno-vrijedan u slobodnoj volji .... time on predstavlja da ce bice doci bliže k Bogu. Snaga od Boga koja je jednom bila iskorištena od strane protivnika za stvaranje bica ce opet teci nazad ka svome izvoru, i istovremeno ce se Bogu-protivna volja promijeniti u Bogu-slicnu volju, tako je bice postalo savršeno cim dijeli istu volju kao i Bog .... Bice, koje nije imalo znanje o Bogu kada je bilo stvoreno, je jedino prepoznalo Božjeg protivnika kao svoga Gospodara; ali sada je ono sebe oslobodilo od njegove sile i pronašlo put k domu do njegova Oca, iz Cije je snage proizašlo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

NAJUNUTARNIJI OSJEĆAJ KAO VODEĆI PRINCIP ZA NAČIN ŽIVOTA ....

B.D. 2104 from 9. listopad 1941, taken from Book No. 30

Najunutarniji osjećaj ljudskog bića je vodeći princip za njegov način života. Netom čovjek pita pitanja on niti išta negira niti išta potvrđuje, i onda će mu njegov unutarnji glas govoriti na kojeg on jedino treba obratiti pažnju kako bi bio na pravom putu. Biti sposoban potvrditi je često vrlo teško sve dok vjera nedostaje, pa ipak jedino volja donosi odluku. Ako je dobra, onda će ljudsko biće bez oklijevanja prihvatiti ono što mu je rečeno od strane njegovog najunutarnijeg osjećaja, jer svojim zapitkivanjem on otvara svoje srce za utjecaj prijatelja u onostranom. Ali čovjek čija je volja i dalje kontrolirana od strane neprijatelja drži svoje srce zatvorenim za te sugestije. Na taj način im se on protivi i odbija ih, to jest, on negira/poriče. Pažnju će na glas svoga srca obraćati uvijek jedino osoba koja je voljna učiniti što je dobro/pravilno, jer on pita pitanja i čeka na odgovor. Nevoljna = koja se opire, ne-sklona) osoba živi bez zapitkivanja pitanja koja se odnose na duhovno znanje, budući on negira sve što je duhovne prirode, tj. život nakon/iza zemaljskog života. A netko tko ne pita pitanja ne može primiti odgovor. Čovjekovo se razmišljanje uglavnom okreće oko zemaljskih stvari, i on smatra kako je vrijeme potrošeno na duhovnu istragu gubitak vremena. U tom je slučaju, međutim, on i dalje toliko materijalistično naklonjen da mu nedostaje osjećan)je) za nježan glas unutar njega samoga. Prema tome on ni neće obraćati pažnju na svoj najunutarniji osjećaj. Tako će se njegov unutarnji glas pretežno oglasiti gdje ljubav prema svijetu, osjećaj za zemaljske stvari, za materiju, započinje slabiti .... Jedino onda će osoba sebe okupirati sa dubljim mislima sa rezultatom da će on sebi često postavljati pitanja .... tako da će on onda, na određeni način, također sebi dati odgovor koji je, međutim, njemu u stvari bio mentalno prenešen/saopćen od strane duhovnih prijatelja .... Jer čim je njegova volja dobra i ne odbacuje Boga on će mentalno primiti istinu i može sa povjerenjem vjerovati svojem unutarnjem glasu .... otud njegov najunutarniji osjećaj .... i posljedično činiti što je nagnan učiniti. Jedino volja mora težiti prema onome što je dobro .... on mora željeti činiti što je ispravno onda će mu također nepromjenjivo/stalno biti ukazano kojim putem treba krenuti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

‘GDJE SE DVOJE ILI TROJE OKUPLJENI U MOJE IME ....’

B.D. 2107 from 10. listopad 1941, taken from Book No. 30

‘Gdje su dvoje ili troje okupljeni u Moje ime, tu Sam Ja među njima ....’ Koje li obećanje leži u ovim Riječima Gospodnjim! On najavljuje Svoje prisustvo onima koji se susretnu u ime Isusovo. Time je Njegova volja da se ljudi sastaju zajedno i prisjećaju Gospoda .... Njegova je volja da oni potiču jedni druge na vjerovanje, da pomažu jedni drugima i govore o Njemu, da Ga oni stoga nose u svojim srcima i uvijek spominju Njegovo ime. Onda će On htjeti biti sa njima, pa makar nevidljiv(o) .... On želi da oni budu svjesni Njegovog prisustva iako Ga ne mogu vidjeti .... i prema tome je Božanska volja da se ljudi okupljaju u malim krugovima kako bi čuli Božansku Riječ. Ipak On tome dodaje .... dvoje ili troje .... Ljudi bi trebali uzeti u obzir da Gospod nije slučajno izgovorio ove Riječi .... oni trebaju uzeti u obzir da čak u ovim Riječima počiva vrlo duboko značenje. Javne molitve sa mnogo ljudi ne mogu biti Božja volja, jer nešto što bi trebalo biti duboko unutarnje iskustvo se pretvara u mehaničko djelovanje. Jer nikakve se formalnosti ne događaju tamo gdje je samo nekoliko ljudi okupljeno, a ovi u Božju Riječ prodiru još dublje pošto raspravljaju njihova pojedinačna gledišta i također se najozbiljnije trude živjeti u skladu sa Božjom Riječju. I ova dobra volja već privlači Boga k njima; to je zašto On razveseljava vjernike Svojim prisustvom. Ali tijekom velikih javnih molitvenih okupljanja je izmjena misli nemoguća. Svaka je osoba zaokupljena svojim vlastitim mislima a one se ne odnose uvijek na duhovno kraljevstvo. Ljudi se ne bave uvijek sa pitanjima o vječnosti; često su oni također vrlo svjetovna uma .... Bog prema tome nikad neće biti među ovima jer On je jedino prisutan tamo gdje se za Njime najiskrenije čezne. A u takvoj zajednici će biti samo nekolicina koji imaju iskrenu volju biti dobri i prema tome apeliraju Bogu za snagu da budu sposobni živjeti u skladu sa tom njihovom voljom. Ove će Gospod usrećiti. Ali njih nema mnogo .... Većina ljudi samo ispunjava dužnost i njihovo je vjerovanje više formalnost pa im se tako Božansko obećanje ne može nikad ostvariti. To je zašto ljudi trebaju ostati uz Božju Riječ u smislu, ‘držati se Božje Riječi’, ili još, ‘živjeti u skladu sa Njom’), oni se trebaju sastajati u malim krugovima i crpsti snagu iz Božje Riječi, ali oni stvarno nikad ne bi smjeli vjerovati da je Bogu ugodno kada se takva okupljanja zahtjevaju kao stvar dužnosti, pošto ovo isključuje vrlo duboku iskrenu vezu sa Gospodom ukoliko njegova volja nije toliko snažna da ljudsko biće zanemari sve izvanjske impresije koje utječu na njega. Onda će Gospod biti također sa njime. Ipak netko tko udovoljava samo formalnostima nema žive vjere, tako on ovim Riječima neće pripisati značenje koje je u zbilji sastavni dio ovih Riječi ili ‘koje je inheretno/koje se nalazi u ovim Riječima’).

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

PORIJEKLO MISLI U SRCU ČOVJEKA ....

B.D. 2111 from 13. listopad 1941, taken from Book No. 30

Svaka se misao uzdiže iz dubine srca i sada tek (pod)uzima svoj put u za to određene organe, iz kojih se opaža kao misao i izražava. Jer, prije nego misao dođe u svijest čovjeka, ona mora biti rođena u srcu, odnosno u najunutarnjijem (od) čovjeka. Ono što njega duboko pokreće, to on osjeća u srcu, i ovaj osjećaj omogućava da se pojavi misao, iako nije primjetna srcem, ipak je rođena iz života osjećaja, i tek sada prenesena mozgu, koji prihvaća misao i na neki način ju čvrsto drži, dok to čovjeku dođe u svijest. Čovjek vjeruje da misao proizlazi iz mozga, da se ona tamo pojavljuje kroz organsku aktivnost .... jer on ne zna ništa o prirodi misli. I stoga mu nije uvjerljivo objašnjenje da misao ima svoje porijeklo u srcu. No, njemu će biti razumljivo, ako on srce smatra centrom svojih osjećaja .... ako se on potrudi i misao gledati kao osjećaj. No, najjednostavnije rješenje je da se munjevite duhovne struje ulijevaju u primajuću posudu, i od volje čovjeka su zadržane. Stoga je misao duhovna snaga, koja je putem srca preusmjerena na mozak, tamo zadržana, ili je, tamo gdje je volja preslaba, odmah odbačena, bez da prodre u svijest čovjeka. A uvijek ovisi o volji da li je misao uhvaćena od za to određenih organa, jer čim čovjek želi, oni istom stupe u funkciju i prime iz srca uzdižuću misao, te ju obrađuju, odnosno, pridodaju već postojećim mislima, ona je stoga razvrstana (klasificirana) u već postojeće ideje, i sada može po volji biti isključena ili uključena, već prema volji čovjeka. Jer, misaoni organi čovjeka su tako sastavljeni, da se svaki osjećaj srca odražava poput slike .... (13 Listopada 1941) A čim je sada voljom čovjeka obraćena pažnja na sliku, ona se zadržava, odnosno, utiskuje se u baš za to određene najfinije retine (mrežnice), i tako je čovjeku vidljiva u bilo kojem trenutku, stoga ju on sebi može predočiti kada želi .... To je takozvana sposobnost sjećanja. Ako su utisci ili slike nakon dugo vremena iznova dovedeni u svijest čovjeka, onda su misaoni organi aktivni .... Među nebrojenim slikama pokrivenim retinama (retinama koje su prekrivene slikama) pronalazi se ono što ljudska volja želi predočiti, i tako davno iščezli utisci, koji su prvo pokrenuli srce čovjeka, prije nego su bili oblikovani u misli, mogu u svako vrijeme biti dovedeni u sjećanje, jer oni, jednom preuzeti od volje čovjeka, opstaju kao utisak, sve dok nebrojeni utisci sliku ne učine nejasnom .... pa sposobnost sjećanja postane tako slaba, da oni više ne mogu biti jasno dovedeni u svijest. Duhovni utisci će sada istisnuti zemaljske utiske i slike .... Ako je dakle srce spremno primiti strujanja snage iz duhovnog kraljevstva, onda je i ljudska volja spremna sada rođene misli prenijeti mozgu i zadržati ih. Jer ona blagotvorno osjeća strujanje snage, i njeno je nastojanje da prilično često i jasno vidi kroz to nastale slike. Kao rezultat će se ove slike posebno oštro urezati, tako da će one uskoro ispuniti sve čovjekove misli. Snaga i misao su stoga jedan pojam, jedino je različito da li je porijeklo misli samo čovjeku pristigla životna snaga ili snaga prenesena iz duhovnog kraljevstva .... No, uvijek je misao rođena u srcu, jer sva snaga najprije pritječe srcu i od tamo se prenosi dalje. Ipak, kroz ljudsku volju može biti spriječeno prenošenje prema mozgu ili misao može biti odbačena, prije nego se mogla slikovito izraziti .... A otuda je čovjek i odgovoran za svoje misli, jer njegova volja određuje koje se misli jasno pamte (urezuju, utiskuju), i njegova volja određuje koje će misli uvijek iznova biti dovedene u svijest.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

VJEROVANJE U NASTAVAK ŽIVOTA .... POSLJEDICE ZEMALJSKOG ŽIVOTA U ONOSTRANOM ....

B.D. 2113 from 14. listopad 1941, taken from Book No. 30

Zabrinutost za spasenje duše se ne uzima ozbiljno a ipak to bi trebala biti najvažnija stvar, jer ovo je ljudskom biću jedina svrha u životu. Unatoč tome, ljudsko biće ne može biti prisiljeno to činiti, njemu jedino uvijek može iznova biti prikazano da će morati prihvatiti posljedice njegove aktivnosti na Zemlji nakon njegovog zemaljskog života, da će on, ako zanemari njegovu dušu, morati otrpjeti daleko više siromašno i agonije puno postojanje nego što to najosiromašeniji i najtegobnije bolan zemaljski život može biti. Ljudsko biće jedino živi za sadašnjost, i on vjeruje da će ova sadašnjost dokončati sa njegovom fizičkom smrću. I prema tome se on neće potruditi priskrbiti išta za budućnost. A ipak on je jedino na Zemlji radi ove budućnosti ....

Vjerovanje u nastavak života nakon smrti mu ne može biti nametnuto, posljedično tome ne može mu se ponuditi nikakav očigledan dokaz iz onostranog tako da se ne bi ograničila njegova sloboda volje (Luka 16:19-31, naglasak na 27-31!). Ali ako bi ljudsko biće samo imalo dobru volju (upo)znati Istinu, duhovni svijet bi mu sebe učinio perceptibilnim, onda bi on obratio pažnju i na najmanji znak, i vjerovanje u onostrano bi u njemu oživjelo. Ali ljudsko biće općenito nije ni najmanje zainteresirano za išta u svezi ‘poslije’. On živi na Zemlji i zadovoljan je sa ovom izvjesnošću, uvijek pod uvjetom da on neće znati ili osjećati ništa više nakon njegove fizičke smrti. I on ne uzima u obzir da je jedino izvanjska forma postala beživotna, budući je duh .... istinski život .... izašao iz nje. On podbacuje uzeti u obzir da je nesposoban umrijeti, da je besmrtan, da jedino ostavlja njegov izvanjski pokrov iza sebe na Zemlji kako bi ušao u njegov istinski dom. I on podbacuje uzeti u obzir da na Zemlji oblikuje duhovno kraljevstvo za sebe, ili .... da će se ono podudarati sa njegovim zemaljskim životom .... da ono (znači kraljevstvo koje priprema za sebe u onostranom) može biti mračno, neprijateljsko i depresivno ili blistavo sjajno i radosno okruženje za dušu ljudskog bića. On ne uzima u obzir da će se prisjetiti njegovog neiskorištenog zemaljskog života sa nepodnošljivim žaljenjem .... budući on neće nikada biti sposoban reći da mu znanje o njemu nije bilo komunicirano.

Svaka osoba će primiti poduke u svezi ovoga, ipak neće svatko prihvatiti ove poduke budući je on nevoljan, a njegova volja ne može biti prisiljena. Onda će oni jedino biti naklonjeni njihovom tijelu, oni će jedino obraćati pažnju na njegovo blagostanje, dok će duša ostati zanemarena. Nevolja čovječanstva je golema, i posljedično tome fizička nedaća mora također biti opsežna, tako da će se ljudsko biće zagledati unutar sebe i postati svjestan nevažnosti svih zemaljskih stvari i također njegovog tijela, tako da će on onda naposlijetku odaslati njegova pitanja u beskonačnost i kao rezultat biti vođen u drugačije razmišljanje.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽANSKA PROVIDNOST ....  ZAVEDENA/POGREŠNO UPUĆENA VOLJA

B.D. 2117 from 16. listopad 1941, taken from Book No. 30

Događaji u životu ljudskog bića se ne događaju slučajno, umjesto toga sve je Božanska Providnost i bilo je unaprijed određeno od vječnosti. Život svakog čovjeka je bio skiciran do u detalje (Matej 5:36; 10:30; Luka 12:6, 7), pa ako i izgleda kako ljudska volja (u/pri tome) igra ulogu, to je jedino zato što je Bog poznavao ljudsku volju od vječnosti i prema tome također zna kako osoba koristi slobodu svoje volje. I sukladno toj volji Bog je oblikovao ljudski život čak prije nego je započeo. Tako pojedinac ne može promjeniti svoj život na potpuno drugačiji način od onog kako je to Bog odlučio, baš kao što, u drugu ruku, nikakve slučajnosti ne igraju ulogu u planiranju zemaljskog života. Prema tome, bez obzira da li su promjene u životu povoljne ili ne(povoljne), sve treba biti prihvaćeno sa zahvalnošću i podređivanjem/pokornošću, pošto su one jedino naumljene postići viši duševni razvoj, one su jedino još više (novih) mogućnosti za njezino sazrijevanje/usavršavanje.

Potpuno je pogrešno pretpostaviti kako bi čovjekova volja ili djelovanje mogli biti sposobni spriječiti ovo ili ono. Bez obzira kako ljudska volja odluči, rezultat će uvijek korespondirati sa Božjim vječnim planom, iako ovo ne oslobađa ljudsko biće od njegove odgovornosti ako on svoju volju koristi na pogrešan način. Bog je već uzeo u obzir tu zavedenu čovjekovu volju, tj. posljedice toga = krivog korištenja slobodne volje) se opet okreću/pretvaraju u mogućnosti za uzlaz. Ovaj se slijed, međutim, ne odnosi prema čovjekovoj zavedenoj volji, tj. čovjekova zavedena volja zasigurno može ostvariti djelo, no učinak tog djela, međutim, ne odlučuje on već Bog .... I tako Bog usklađuje/koordinira svaki događaj, On dopušta da zbivanja prate jedno drugo na takav način da to donosi dobrobiti čovjekovoj duši, i čovjek ne može učiniti ništa da bi spriječio plan kojeg je Bog jednom i zauvijek uredio/namislio. Ne postoji tako nešto poput slučajnosti, bez obzira kako se zbivanja prikazivala čudesnima, kurs života svake pojedinačne osobe je uvijek Božja volja .... Budući da Božja volja uvijek dozvoljava/priznaje/omogućuje čovjekovu slobodnu volju, a kako je On znao o njoj = kakva je ona; kakva će biti) od vječnosti On je oblikovao njegov život u skladu sa ovom slobodnom voljom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ŽIVOTNA SNAGA .... SLOBODNA VOLJA .... DUHOVNO TRAŽENJE SNAGE ....

B.D. 2118 from 16. listopad 1941, taken from Book No. 30

Životnu snagu Bog ne uskraćuje ni jednom čovjeku, pa čak i ako ona ne biva uvijek korištena po Njegovoj volji, no kako je Bog čovjeku za vrijeme na Zemlji dao slobodnu volju, On mu mora i dostavljati tu snagu kako bi ovaj koristio tu volju, i to u svakom pravcu. On ga tad neće priječiti u izvođenju Bogu-nasuprotnih planova time što će mu oduzeti Svoju snagu, nego će mu On i za to dostavljati struju života, inače bi slobodna volja bila bez svrhe.

Samo što čovjek, koji tu struju života prima i ne koristi ju za duhovno stremljenje, trati nešto dragocjeno, s tom strujom snage on bi mogao postizati čudnovate uspjehe, koji opstaju za u vječnost, a on ju umjesto toga koristi za jedan potpuno nebitan tjelesni život, koji bez duhovnog stremljenja ostaje bezvrijedan, koliko god da se on na van čini sjajan.

Onaj čovjek koji koristi životnu snagu kako bi se priključio na duhovnu snagu, biti će sasvim izvjesno sposoban za izvanredne stvari, jer već životna snaga čovjeka osposobljava za neobična postignuća u zemaljskom smislu, utoliko više kad čovjek osim te životne snage koristi i snagu onostranih duhovnih prijatelja.

Ta snaga doduše svim ljudima jednako stoji na raspolaganju, no ona može biti postignuta tek nakon svjesnog potraživanja, dok životna snaga dolazi i čovjeku koji ima slabe ili nikakve veze sa duhovnim svijetom. A svaki dar može se koristiti po slobodnoj volji. No životna snaga oduzima mu se kad je predviđena zemaljska staza od strane čovjeka prevaljena.

Tada on može prazan i bez znanja stajati na kapijama vječnosti, jer on je zanemario Milost .... nije tražio snagu iz Boga da bi svoju volju mogao koristiti na pravi način, jer duhovna snaga isto mu je stajala na raspolaganju, no on se zadovoljio sa životnom snagom i nju nije iskoristio na pravi način.

A to znači isto što i nazadovanje, jer on se još nalazi na istom stupnju kao i prije utjelovljenja na Zemlji. On je od Boga prihvatio jedan dar, bez da ga je iskoristio, jer on je s tim darom trebao raditi, no on ga je iskoristio samo za ugodu tijela. Bog mu ne oduzima tu snagu za vrijeme njegovog života, a kako će ju on koristiti ne propisuje mu se; no jednom će morati odgovarati za to ako Božanski dar nije cijenio ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOŽJA RIJEČ, NEBESKA HRANA... ODBACIVANJE (OD STRANE) LJUDI...

B.D. 2120 from 17. listopad 1941, taken from Book No. 30

Ljudi nemarno prolaze pored onog najdragocjenijeg što im se nudi. Oni ne osjećaju Božji dah koji ih dotiče, oni ne osjećaju ništa od Njegove snage, pa stoga ni ne obraćaju pažnju na ono što im pruža (daje) Njegova Ljubav. Oni ne osjećaju ni glad ni žeđ za duhovnim jelom, i tako ne žude za nebeskom hranom. A Božanska Ljubav im uvijek iznova nudi Njegovu Riječ, jer ju oni ljuto trebaju. Jer, tko ne poznaje Božju Riječ, tko ju ne čuje, taj ne zna ništa o Božjoj Ljubavi, o Njegovoj volji i Njegovim obećanjima... i on stoga ide u potpunom neznanju. Zato Bog uvijek iznova ljudima približava Svoju Riječ, jer želi da Ga oni nauče prepoznati. A Njegova Ljubav se uvijek iznova trudi oko ljudi, jer su oni Njegova djeca, koja su u velikoj nevolji, ako Ga ne prepoznaju i ne ljube... On njima želi prenijeti Svoju Ljubav, a to može jedino ako su oni Ljubav-no aktivni... On ih želi naučiti Ljubavi, no oni ne prihvaćaju Učenja... On im želi probuditi duh, On im želi ukazati na vječnost... On im želi predstaviti njihovu grešnost, i ukazati im na Djelo Otkupljenja, na Njegovu smrt na Križu. On im želi objaviti smisao i svrhu zemaljskog života, a zato je ljudima potrebna Njegova Riječ, koju oni trebaju čuti, prihvatiti i slijediti (vršiti)... Ali, ljudi je odbacuju... Njima je ponuđeno najdragocjenije, no oni (ju) ne prepoznaju kao Božanski dar. Ljudi ju nemarno puštaju da im prođe pored ušiju (isklizne preko ušiju), oni smiješeći se prelaze preko nje, kada se spominje (napominje). I tako ona na njima ne može postati učinkovita, oni ne mogu iskusiti snagu koja iz čiste Božje Riječi zrači (isijava, istječe) svim ljudima koji za njom čeznu i gladno ju žude. A dostavljanje ove postaje sve hitnije, ako se nemoć (stanje bez snage) u čovječanstvu ne treba stalno povećavati. I stoga Bog Sebe sada tako očito izražava, da obrate pažnju ljudi koji prime znanje o tome. A znakovi i čuda će se umnožiti, jer Bog želi Sebe objaviti ljudima, budući Ga oni više ne prepoznaju... On njima prilazi u Ljubavi i želi probuditi Ljubav, On želi ljude naučiti i zato pušta da se zapali svjetlašce, da zasja tako čisto (blistavo) da širi jasnu svjetlost... A svaki je čovjek slobodan da se posluži svjetlom... No, tko ga se kloni (izbjegava), tko se sklanja od njegove zrake svjetlosti, taj mora nastaviti hodati svojim putem u mraku, budući on od sebe odbacuje Božansku Ljubav, Koja mu želi pomoći u njegovoj nevolji... Jer Bog svakome nudi Svoju Ljubav, no ova Ljubav ostaje neučinkovita ako se čovjek opire i zanemaruje (ne obraća pažnju na) Božju Ljubav. Njegova duhovna nevolja ne može biti otklonjena, te on i dalje nastavlja venuti u mračnoj duhovnoj noći._>AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KRISTOV POSTANAK COVJEKOM…

B.D. 2121 from 18. listopad 1941, taken from Book No. 30

Najgolemiji i naizgled nerješiv problem je postanak Krista covjekom. Ljudi koji nemaju nikakvu vjeru, stoga niti ne streme duhovno, ne bave se ovim problemom. Njih to ne dotice, buduci oni ne priznaju Krista i Njegovo djelo Otkupljenja. Da je Bog Sam sišao ljudima, njima izgleda neshvatljivo i nemoguce, buduci oni, zbog njihovog pomanjkanja vjere, još nisu prodrli u Bice vjecnog Božanstva. Ovim ljudima problem ne može biti ni približno objašnjen jer, da bi se duhovno shvatio, mora biti duhovno ispitan, i tek jedno duhovno razjašnjenje može drugo uciniti razumljivim .... Covjek kao takav, je samo na Zemlji živuce stvorenje, duhovno koje se nalazi u izvanjskoj formi, on je bice koje se utjelovilo u jednoj cahuri koja je bila oblikovana kroz Božju volju, baš u ovom ljudskom obliku. Božja volja tako dozvoljava da opet nastane izvanjska forma, kroz postupke, kojima u temelju leži Božanski prirodni zakon. Tako, kako to Bog želi, ljudi postupaju, kako bi mogla nastati jedna nova izvanjska forma, i Bog ovaj vanjski oblik oživljava suštinom, dušom, i tek sada je covjek živuce stvorenje. Covjekova duša u sebi opet sklanja iskru Božanskog Ljubavnog Duha, koja se medutim, ne može izraziti u svakom covjeku, ako njegova duša nju ne dovede do budenja. Jer, duh pociva toliko dugo besposlen u covjeku, koliko ga duša pušta drijemati .... On može biti probuden tek kada se duša Ljubavno pokrenula (aktivirala). Ali, ako je jednom duhovna iskra u covjeku probudena, onda ona neprestano gura prema Duhu, iz Kojeg ona jest... ona žudi natrag u duhovno kraljevstvo... Bogu, buduci je ona snaga, ona je Duh (od) Božjeg Duha... Ali dok god mora prebivati u ljudskom omotacu, ona se nastoji povezati sa duhovnim izvan nje, i sebe proširiti, tako da ona stalno prikuplja u sebe duhovne supstance, i time povecava priljev Božanskog zracenja Ljubavi. Ali, ovo je moguce jedino onda, kada se duša odlucila na Ljubavnu aktivnost, buduci Ljubav daje duhu slobodu, i ovu on sada koristi za spajanje s duhovnom snagom. Duhovna snaga, medutim, je Bog; stoga vanjska forma, ljudsko tijelo, može postati prebivalište Božanske snage nezamislivih razmjera, kada je njegova duša sebe oblikovala u Ljubav, i kroz to podržava djelovanje Duha. Ona može prihvatiti Boga u sebi, stoga biti potpuno prožeta Božjim Duhom, i to je najviše što covjek na Zemlji može postici zahvaljujuci svojoj volji. Takvu snažnu volju, posjedovao je covjek Isus...

Njegova snaga volje, i Njegova ogromna Ljubav su se sjedinili, i tako je Njegova duša dala duhu u Sebi slobodu. Covjek Isus je radio jedino ono na što Mu je nalagala Ljubav, i On se opirao svakoj ne-Ljubavi (neljubaznosti, nemilosrdnosti). Posljedicno je bila Božanska duhovna iskra aktivna (budna, pokretna) u Njemu, i povezala se s Duhom izvan Sebe .... Božanska Ljubavna struja je Njemu stalno pritjecala, Božja snaga... Njegov Duh... Ga je ispunjavao, jer je Njegov život bio neprekidno Ljubavno djelovanje, On se uvijek prisnije (dublje) povezivao s Bogom, Koji je prisutan u svakom djelu Ljubavi. Djelovanje Božanskog Duha su bili Njegova mudrost i Njegova snaga, koji su dolazili do izražaja u Njegovim podukama i cudima koja je On izvodio. Božji Duh koji je u Njemu bio u svoj punini, vodio je sve Njegove korake, Njegove postupke, i Njegove rijeci... Isus je bio covjek koji je postao Ljubav... Ljubav je medutim, Bog... Stoga je covjek Isus postao savršen, kao što je savršen Njegov Otac na nebesima. Izvanjski oblik je postao posuda za primanje Same Božanske Ljubavi; duhovna iskra je buknula u plamen, koji se više nije mogao ugasiti. I sada je djelovanje covjeka Isusa moglo biti jedino neprestana Ljubav, buduci covjek koji u prisnoj vezi stoji (s Bogom) sa Samom Božanskom Ljubavi, neprestano prima Ljubav i daje Ljubav .... Isus je bio covjek, i u Svojemu ljudskom tijelu je sklonio vjecno Božanstvo .... Ili pak, Bog Sam se utjelovio u jednom covjeku .... On je sišao dolje na Zemlju, a Sebi je izabrao izvanjsku formu, koja je voljno u Sebe prihvatila Ljubavni Duh, odnosno, Božansku duhovnu iskru dovela do budenja kroz Ljubav, i tako Bogu, kao Samoj Ljubavi, odobrila pristup. A Bog je od vjecnosti znao o snažnoj volji i ogromnoj Ljubavi ovog covjeka, i to Ga je potaklo da izabere Njega za Spasitelja za ljude, buduci je djelo Otkupljenja morao ostvariti jedan covjek, Cija je Ljubav svu patnju uzela na Sebe, covjek Koji se oblikovao u savršenstvo, kroz Njegovu veliku Ljubav, Koji je bio Bog i covjek u jednome... Covjek Isus je za covjecanstvo podnio patnje i muke smrti na Križu... Bog Sam je medutim Sebe utjelovio u ovom covjeku... (vjecna) Božanska Ljubav Ga je ispunila, i uzela prebivalište u Njemu, kako bi kroz Njega djelovala za cijelo covjecanstvo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

MOLITVA - SJEDINJENJE S BOGOM .... VAŽAN PROCES ....

B.D. 2129 from 26. listopad 1941, taken from Book No. 30

Samo rijetki ljudi shvaćaju koliko bitan je proces sjedinjenja s Bogom. A ti rijetki sa svom revnošću nastoje se spojiti s Bogom, jer oni znaju za snagu koja im time pritječe, znaju da takav jedan pritok snage donosi blaženstvo i da nema ničega što bi bilo tako vrijedno. A što su jednom spoznali, odlučujuće je za njihov zemaljski život.

No većina ljudi ostaje netaknuta kad ih se obavijesti o tome da je spoj s Bogom takva jedna neizreciva poslastica. Oni doživljavaju samo čisto zemaljski a u duhovne doživljaje ne mogu se unijeti. Ostaju u obrambenom stavu kad im se prenose mudrosti koje se (do))tiču duhovnog područja, i posljedično ne mogu niti osjetiti (taj)) tok snage pošto on pri otporu ostaje nedjelotvoran.

Tako kontakt između ljudi i Boga nikada ne može biti uspostavljen a posljedica toga je nezamisliva za ljudsku dušu, jer ona se u visinu može vinuti samo putem Božje milosti, koja opet može biti stečena samo putem priznavanja i stremljenja prema Vječnom Božanstvu.

Pritok Božanske milosti uvijek je posljedica kontakta s Bogom u molitvi .... Jer traženje Božje milosti je molitva, a to uvijek za preduvjet ima duhovni spoj s Bogom. Ljudi koji mole nikada ne mogu pasti, tj. ostati udaljeni od Boga. Oni će Bogu prilaziti sve bliže, jer oni Ga traže, oni žude Njega i Njegovu snagu, pa tako i primaju Njegovu snagu i milost.

A one neizbježno vode u visinu. Tko moli sjedinjuje se s Bogom .... na početku onoliko dugo koliko se moli, da bi se postepeno s Njim povezao sve uže i na posljetku bio potpuno sjedinjen s Njim. Tko moli, Boga priznaje kao Silu Kojoj je podređen. On Mu se podređuje s punom voljom, on se više ne nalazi u tajnom ili otvorenom otporu protiv Boga, pa ga tako Bog može obdariti Svojom Ljubavlju i Svojom snagom .... Svojim Duhom ....

A tko prima Duh iz Boga, taj se nalazi u vezi s duhovnim carstvom. Njemu pritječe znanje te se nalazi u svjetlu .... A sve to prouzrokuje svjesno spajanje s Bogom .... sve to prouzrokuje intimna molitva, koja je time najznačajniji proces za čovjeka, dokle god on boravi na Zemlji. Jer molitva je posvjedočenje njegove volje i njegove odluke za Boga .... Tko intimno moli, taj se iz slobodne volje odlučio za Boga, i taj se vraća Onome od Kojega je proizišao ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel