Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 1735 - 1834

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

1739 - ISUSOVO PREOBRAŽENJE.... ‘OTAC I JA JEDNO SMO!’

1742 - ZADATAK KOJI SAM DAO: POMOZITE POTREBITIMA...

1747 - TAJNA VJEČNE LJUBAVI....

1749 - STANJE U KOJEM SE DUŠA NALAZI ZAHTJEVA PATNJU.... ‘OČE, BUDI VOLJA TVOJA’....

1753 - ‘OSVETA JE MOJA....’ (Ponovljeni Zakon 32:35)

1762 - BORBA PROTIV KRISTOVIH UCENJA.... PROGONSTVA ONIH KOJI GA PRIZNAJU....

1772 - ŽIVOT U VJEČNOSTI.... POVEZIVANJA.... PONOVNI SUSRET....

1775 - OPROST GRIJEHA.... „AKO NE VIDITE ZNAKOVE, NE VJERUJETE“....

1776 - PRAVIČNO RAZMIŠLJANJE I POSTUPANJE....

1783 - BUDUĆI VLADAR PO VOLJI BOGA....

1784 - DEMON U ČOVJEKU.... LJUBAV NAJLJUĆA PROTIVNICA....

1787 - UNUTARNJE OPIRANJE BOGU.... SKRIVENI OTPOR....

1792 - NEBESKO BLAŽENSTVO.... VJEČNA SLAVA....

1794 - DAR GOVORENJA I NJEGOVO ISPRAVNO KORIŠTENJE....

1795 - ZNACI.... KATASTROFA

1797 - DUŽNOST DISTRIBUIRANJA BOŽANSKIH OTKROVENJA....

1798 - ZAŠTO SE MNOGI LJUDI BOJE TRENUTKA UMIRANJA?!

1799 - OČEVE RIJEČI.... ISTINSKA KRISTOVA CRKVA.... TRADICIJA....

1802a - IZVOR SNAGE.... ATEISTI....

1802b - POSLJEDICE NEPRIZNAVANJA BOŽANSTVA KAO BICA....

1805 - KRISTOVO UČENJE... VRŠENJE DESET ZAPOVIJEDI... ZAPOVIJED LJUBAVI...

1814 - JAVNO CRKVENO SLUŽENJE.... TRADICIJA

1819 - DUH ISTINE... STIJENA VJERE... BOŽJA MILOST...

1823 - ERUPCIJE.... - RAZNOLIKOST ZVIJEZDA....

1826 - DUHOVNO OBJAŠNJENJE ZA ERUPCIJE.... SLUŽENJE NA SVJETLU....

1829 - ISPUNJENJE SLUŽBENE DUŽNOSTI....

1834 - SLIJEDITI ISUSA....

ISUSOVO PREOBRAŽENJE .... ‘OTAC I JA JEDNO SMO!’

B.D. 1739 from 15. prosinac 1940, taken from Book No. 27

(Ivan 10:30)

Ispravno riješenje Isusovog preobraženja nakon Njegovog raspeća istovremeno također objašnjava Isusove Riječi ‘Otac i Ja jedno smo ....’ (Ivan 10:30). Bog je Sebe žrtvovao kroz čovjeka Koji je prevladao svaki ljudski aspekt Bogu za ljubav i Koji je prema tome oblikovao Svoju dušu tako da je Bog bio u stanju nastaniti se u Njemu u svoj punini (Kološanima 2:9). Njegova je izvanjska forma, Njegovo tijelo, potpuno udovoljilo volji duše i bilo je isto tako jedino sklono Božanskom; tako je svaka supstanca bila Bogu-naklonjen duh, tako da više nije trebala proces razvoja na Zemlji i bila je prema tome sposobna ući u duhovno carstvo u svom savršenstvu nakon smrti tijela. Sva usavršena duhovna bića se ujedinjuju sa Elementarnom Silom i, kroz najiskreniju fuziju, postaju jedno sa Njom. Proces razvoja duhovnih bića koja su jednom otpala od Boga traje jedno beskonačno dugo vrijeme i, kroz bezbrojne stupnjeve, će također voditi do uspona u onostranom ali izvanjska forma, manje razvijena duhovna supstanca, uvijek ostaje na Zemlji i oslobađa/otpušta dušu koja će, kao duhovno biće, naknadno tražiti pripojenje bićima jednake zrelosti u onostranom. Izvanjska se forma razlaže/raspušta i pojedinačne duhovne supstance se pripajaju sličnima kako bi nastavile njihov proces razvoja .... Međutim, Isusovo je tijelo, naračun njegove čistoće i akcija ljubavi, već postignulo duhovno savršenstvo i nezamisliva patnja na križu je bila konačni proces pročišćavanja za tjelesnu duhovnu supstancu tako da je ona, u ovom potpuno pročišćenom stanju, bila sposobna sjediniti se sa savršenom dušom i više nije potrebovala ostajati na Zemlji, i prema tome su Duh Božji, duša i tijelo ujedinjeni, postavši time jedno.

Isus, čovjek, je bio posrednik između Boga i ljudi .... ali sada su Bog i Isus Krist Jedno .... njih se ne bi trebalo zamišljati kao dva bića jedno pored drugoga nego je to samo jedno Biće Koje apsorbira sve što je savršeno. Isusovo Božanstvo se ne može zamisliti na nijedan drugi način nego kao vječno Božanstvo Osobno, Koje je Sebe tek pripojilo izvanjskom obliku Isusa, čovjeka, to jest, Njegovim je duhovnim supstancama bilo dozvoljeno stopiti se sa Elementarnom Silom, pošto su pri Isusovoj smrti one već postigle stupanj savršenstva koji je preduvjet za najbliže jedinstvo sa Bogom .... Time što je prezirao zemaljska zadovoljstva i, kao rezultat striktne samo-discipline, Isusovo je tijelo prevladalo svu materiju i prema tome više nije potrebovalo daljnji proces razvoja. Sve duhovne supstance u fizičkoj formi su bile sposobne pripojiti se duši i zajedno sa njom ostaviti zemaljsku dolinu kako bi se popele = ovdje je u izvornom tekstu upotrijebljen glagol ‘ući’) do svjetlosnih visina. Od tog trenutka nadalje ova duša je bila okružena sa najsjajnijim blistavim svjetlom, posljedično tome su Isusovo tijelo i duša morali napustiti Zemlju u preobraženom stanju, jer biće koje je potpuno stopljeno sa Bogom je također od Njega moralo primiti svjetlo i snagu i zračiti ih tako na isti način kao Samo vječno Božanstvo, pošto je ono bilo Jedno sa Bogom, prema tome također svjetlo i snaga u izobilju. Ovaj proces svjetlosnog zračenja obično ostaje skriven od ljudi, ipak Božja je beskonačna ljubav spram ljudi dozvolila da se preobraženje Isusa odvije vidljivo kako bi im dala znak Njegove snage i slave, da bi osnažila vjeru onih koji su trebali proglašavati Njegovu snagu i slavu svijetu i kako bi za ljude priskrbila dokaz kako je Isus nadvladao smrt .... da od sada nadalje smrt više ne postoji za ljude koji su Ga slijedili i potrudili se hodati istom stazom na Zemlji. Isusovo preobraženje je među čovječanstvom bilo jako puno osporavan predmet i obično je bilo odbačeno kao mit, pošto je ljudima nedostajalo sveg duhovnog znanja za konačni cilj svakog bića .... za završnu uniju sa Bogom .... za postajanje jedno sa Njime .... Kako god, Isus reče ‘Otac i Ja jedno smo ....’ Jer unija se već zbila u njemu, Njegova je duša bila oblikovana tako da je bila sposobna prihvatiti Boga i na taj je način već postala primatelj svjetla i snage od Boga, na taj je način On bio u stanju podučavati svu mudrost i djelovati kroz Božansku snagu. On je bio savršen kao Njegov Otac na Nebu (Matej 5:48) te sposoban stvarati i oblikovati poput Njega .... Njegova je priroda bila ljubav, Njegove su Riječi bile ljubav, i tako je On djelovao vrlinom Njegove velike ljubavi spram ljudi. Jer sve što postoji sve što se događa može jedino biti ostvareno putem ljubavi .... Njegov život na Zemlji je bio neprestan slijed čudesnih djela bez pompe/sjaja i raskoši, ali On ga je zaključio u radijantnom svjetlu .... time što je sebe preobrazio pred očima Njegovih Vlastitih i uzdigao se do Neba, u vječnu slavu.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZADATAK KOJI SAM DAO: POMOZITE POTREBITIMA...

B.D. 1742 from 17. prosinac 1940, taken from Book No. 27

Prihvatite u svoj poniznosti svaki dar koji vam je ponuden odgore, onda ispunite Božju volju i služite mu. Što je On naumio za vas potrebuje samo vašu neogranicenu privrženost Njemu i vašu volju da Mu budete poslušni. Bezbrojne duše na Zemlji se napinju u potrazi za znanjem, one same ne mogu pronaci put ka Bogu i hitno potrebuju pomoc. I vi cete im odnijeti tu pomoc donoseci Božju ljubav i ljubaznost, koja sebe tako ocito izražava, na njihovo razmatranje (može isto u znacenju: ‘skrenuti im pažnju na ....’)). I kako date tako možete primiti. I vaša ce duša biti u stanju primiti obilnu prehranu i nikada ne mora gladovati. Kruh sa neba vam nece nikada biti oduzet sve dok hranite potrebite. Opet i iznova ce vam dati obnovljenu snagu i uvijek i zauvijek vas uciniti sretnima. Ogoljela i suha je zemlja bez žive vode, prazan je i bez-radostan život duše bez osvježenja sa neba. I vi trebate pomoci tim dušama; ponudite im osvježavajuce pice i iskoristite svaku mogucnost da distribuirate Božji dragocjeni dar buduci ce on umanjiti veliku potrebu/oskudicu. Istina ce biti širena, svjetlo ce blistano sijati i zauzvrat privuci duše koje žele izbjeci tami. I Bog ce blagosloviti vaš napor, On ce vam dati snagu da bi vršili vašu misiju, On ce vas voditi u vašem zadataku i osigurati vam svu pomoc koju potrebujete da radite za Njega.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

TAJNA VJEČNE LJUBAVI ....

B.D. 1747 from 22. prosinac 1940, taken from Book No. 27

Dokučiti tajnu vječne Ljubavi nadilazi ljudsku sposobnost, i tako neće nikada biti moguće jednom čovjeku, sebi predočiti Boga kao Samu Ljubav, jer je za čovjeka koji vjeruje, Bog Biće (Entitet, Suština), a Ljubav osjećaj .... Biće i Ljubav su međutim dva pojma, koji doduše mogu pripadati jedan drugome, gdje jedno može značiti nadopunu drugoga, ali koje je teško zamisliti kao isto .... Bog kao Ljubav je razumljiv i zamisliv jedino kao najuzvišenije, najsavršenije Biće, Koje također mora biti u najvišem stupnju Ljubavi, dakle, stoga su Bog i Ljubav nerazdvojivi. A ovo objašnjenje je također jedino koje može biti dano ljudima, no međutim, ne otkriva tajnu vječne Ljubavi. Budući svaka daljnja zamisao je pogrešna, budući ljudske misli nisu u stanju dokučiti ovo čudo. A čovjeku mora biti dovoljno, sebi predočiti Ljubav kao nešto nedokučivo, što jedino istim može biti pojmljeno, odnosno, da jedino čovjek koji ljubi prodire u tajnu, i on onda uvijek može primijeniti jedino vlastiti stupanj Ljubavi kao mjerilo, jer mu „veći“ nije jasno shvatljiv. Tek kada mu uspije svoje vlastito biće promijeniti u Ljubav, bit će mu lakše sebi predstaviti Boga kao Samu Ljubav, no on kao čovjek to nikada neće do kraja proniknuti. On ipak može sebi predstaviti Boga kao Biće (Entitet, Suštinu), premda ovo Biće prema ljudskim pojmovima također nije zamislivo, međutim čovjek uvijek zamišlja Biće kao nešto tjelesno, čak iako to nije oku vidljivo kao takvo. Ljubav međutim, u njegovom poimanju ne može uzeti oblik, a čim bi joj bio dan oblik, ona bi ipak bila adresirana kao nešto elementalno (supstancijalno, suštinsko). I stoga je pokušaj da se čovjeka uvede u ovu tajnu u potpunosti bez svrhe, vodio bi jedino do pogrešnih tokova misli, koji bi mogli spriječiti čovjeka da prepozna vječnu Istinu. Čovjek bi u svojoj ograničenosti ipak mogao dokučiti sve što je u vezi sa zemaljskim životom, međutim, duhovno razumijevanje toga zahtijeva da bude Ljubavno aktivan. Onda i svoje biće oblikuje u Ljubav, a kada se duša odvoji od tijela, preostaje također samo suštinsko, koje je sada u sebi baš jednako Ljubav, pa se stoga ne treba smatrati dvojakim, nego je kroz Ljubav zapravo tek moglo postati ono što jest .... tako opet, Biće i Ljubav je isto. (23 Prosinac 1940) Onaj Koji je u Sebi Samome Ljubav, bit će međutim predočiv tek kao Biće (Entitet), jer za čovjeka mogućnost poimanja postoji tek u supstancijalnom .... Doduše, on također osjeća Ljubav, međutim u najmanjoj mjeri, pa on sebi još ne može predočiti vječno Božanstvo kao nešto što tek u životu osjećaja dolazi do izražaja. Jer, on bi to smatrao smo pripadnim Biću, ali ne Samim Bićem. Ljubav je snaga, i Bog je snaga, stoga Bog i Ljubav moraju biti isto. A opet, Bog mora biti prepoznat kao Biće, jer inače bi mogao nedostajati temeljni pojam za postojanje vječnog Božanstva. Tek kada se biće približilo vječnom Božanstvu, moguće je oba pojma stopiti u jedan, i onda će biću biti potpuno jasno ono što sada još ne može shvatiti. Ali, na Zemlji mu nedostaje sposobnost, budući da može prihvatiti samo ono što se može spojiti sa zemaljskim zakonima, inače ostaje neshvaćeno.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

STANJE U KOJEM SE DUŠA NALAZI ZAHTJEVA PATNJU .... ‘OČE, BUDI VOLJA TVOJA’ ....

B.D. 1749 from 25. prosinac 1940, taken from Book No. 27

Beskrajno povjerenje u Božansko rukovođenje čini vaš zemaljski životni put lakim, pošto vi sve prihvaćate sa određenom mirnoćom/staloženošću pod uvjetom da imate na umu da je to bilo od strane Boga određeno na taj i ni jedan drugi način zahvaljujući Njegovoj neograničenoj brizi za vašu dušu. Svaki teret kojeg vam život nameće je nužan za sazrijevanje vaše duše, i što vam je ono potrebnije to će bremenitiji on biti. Stoga, vi sebe najprije trebate oblikovati u skladu sa Božanskom voljom i patnja će se postepeno umanjiti i naposlijetku će biti u potpunosti otklonjena od vas. Prakticirajte ljubav, blagost/pokornost i strpljenje, prakticirajte suosjećanje, miroljubivost, i uvijek Bogu apelirajte da vam da snagu za to učiniti i sa lakoćom ćete se izdignuti iznad svega, biti ćete blagoslov za bližnje koji vas okružuju jer oni će težiti k tome da vas oponašaju .... I vaš zemaljski život će postati lakši, vi ste isplivali kao pobjednik iz borbe protiv zla i kroz vaše zamolbe za snagu ste se približili Bogu. Ako želite doseći/doći do Boga morate Mu se u potpunosti predati, uvijek molite ‘Oče, budi volja Tvoja ....’ Vi na taj način pružate dokaz vašeg povjerenja u Njegovo rukovođenje, vi Mu žrtvujete vašu volju, vi sebe ponizno podređujete Njegovoj volji i priznajete Ga kao vašeg Oca, i onda ćete postati kako je ugodno Bogu .... strpljivi, nježni, ponizni, miroljubivi, vi prakticirate ljubav ako se također sa suosjećanjem okrenete prema vašem bližnjemu i pokušate ga usmjeriti da živi na isti način. To će pročistiti vašu prirodu i duša će postati lagana i svijetla/sjajna pošto će sve više postati sposobna apsorbirati Božansko svjetlo i također ga proširiti.

Prema tome, ne žalite se ako morate patiti, strpljivo sve podnosite i znajte da još morate patiti, da je vaša duša i dalje u opasnosti = u smislu, ‘nalazi se u stanju velike nevolje/potrebe’) i da vam Bog u Svojoj ljubavi želi pomoći i osloboditi vas čahure/ljuske koja vas i dalje tlači .... Duša se i dalje bori za svoju slobodu; ona je i dalje ograničena od strane sile koja ju odbija osloboditi. Njezina vlastita volja je i dalje preslaba, i kako bi osnažila svoju volju ona mora Boga zazivati za pomoć .... Ako to ne uspije sama napraviti onda ju Bog mora ohrabriti kroz patnju da Mu se okrene za pomoć .... A često je potrebno nevjerojatno dugo vrijeme prije nego duša krene cestom ka Bogu, i isto toliko dugo će trebati patiti i trpjeti to svoje depresivno stanje. A ipak bilo bi tako lako osloboditi sebe od njega, međutim, ona često popušta pod potsticajima/nagovaranjima neprijatelja i buni se protiv svoje sudbine, gunđa i prigovara i prema tome niti ne može biti oslobođena patnje .... I vaša pogreška počiva u činjenici da ne prepoznajete Božju ljubav i niste Mu zahvalni zato što vas želi uvesti u više sfere .... Ako vjerujete u Njegovu ljubav onda će vam također biti lako svakodnevno se u Njega pouzdati, bez obzira koliko to depresivno može biti, to će biti blagoslov za vašu dušu i blagotvorno/korisno za vaš viši duhovni razvoj.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

‘OSVETA JE MOJA ....’ (Ponovljeni Zakon 32:35)

B.D. 1753 from 27. prosinac 1940, taken from Book No. 27

Utjerivati osvetu nije ispravno pred Bogom, jer onda ce ljudsko bice dijeliti krivnju buduci je popustio jednoj zloj žudnji u njemu i više nije cist u srcu. Svaki osjecaj neljubaznosti je prepreka spram uzlaza, unutarnja borba je, medutim, napredovanje. Cim je ljudsko bice neprijateljski naklonjeno spram bližnjeg ljudskog bica i promišlja odmazdu on sebe izrucuje sili zla i mora udovoljiti njezinoj volji, koja uvijek naumljava povecati neljubaznost. I ovo stavlja njegovo stanje duše u rizik, jer jednom kada je popustila žudnji neprijatelja biti ce teško za njega prakticirati Ljubav, jer misao o odmazdi truje njegove osjecaje. Što mu je njegovo bližnje ljudsko bice ucinilo je daleko neznatnije nego što on sada cini sebi samome, jer grijeh njegovog bližnjeg se sastojao od toga da mu je prouzrocio fizicku štetu ali on šteti svojoj duši i stavlja ju u nove lance sa svakim cinom neljubaznosti. On nema druge koristi cineci tako osim da zadovolji njegov osjecaja odmazde i na taj nacin sebe izrucuje kontroli suparnika (Sotone), i vratiti se onda aktivnostima Ljubavi je izuzetno teško i može biti jedino moguce ako shvati svoj grijeh i zažali radi toga. Ovetoljubiva osoba je, medutim, zadovoljna sa njegovom akcijom i daleko udaljena od stanja grizodušja. Ljudsko bice treba uzvratiti dobrim na zlo (Rimljanima 12:19-21), na ovaj nacin ce on oslabiti silu zla, zadobiti Ljubav i osloboditi sebe baš kao i njegova suparnika od utjecaja zla, jer njegov suparnik ce ovo doživjeti kao blagotvoran cin, pod uvjetom da nije u cjelosti tvrdokoran, i on ce zažaliti svoju akciju. Osveta je, medutim, Božja odgovornost. A Bog je pravedan, On doista primjenjuje osvetu prema zasluzi .... On gleda srce ljudskog bica i ništa Mu ne ostaje skriveno. I Njegova je volja popraviti ljude i uciniti da shvate njihovo pogrešno djelovanje, baš kao što On blagoslivlja one koji strpljivo trpe pogrešno djelovanje druge osobe bez da se pobunjuju protiv njega ili razmišlja o utjerivanju odmazde. ‘Osveta je Moja ....’, kaže Gospodar .... On na taj nacin obznanjuje Njegovu volju da ostavite odgovornost osvecivanja Njemu, tako da ne prouzrocite štetu vašoj duši, koja ce biti puno veca nego što vam je vaše bližnje ljudsko bice može ikada nanijeti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BORBA PROTIV KRISTOVIH UCENJA .... PROGONSTVA ONIH KOJI GA PRIZNAJU ....

B.D. 1762 from 2. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Neosporivo je bolje priznati pred svijetom pripadnost Kristovoj Crkvi nego biti predmetom protivnikove volje i zanijekati Krista. Jer tkogod je mocan u svijetu unatoc tome nema sile zaustaviti što ce Bog na njega poslati. Tkogod nijece Krista, nijece Boga, pa cak ako i spomene Njegovo ime kao dokaz njegove vjere .... Jer ako je on vrlo-duboko vjeran prepoznati ce takoder Božanstvo Krista, buduci on onda ima Ljubav a Ljubav priznaje Isusa Krista kao Sina Božjega i Spasitelja svijeta. Ovaj uvid je rezultat vrloduboke vjere. Medutim, nevjera sprijecava ljudsko bice od toga da prepozna Božanstvo Isusa. Prema tome, gdje je Isus Krist odbacen tamo je dokaz nevjere ljudskih bica i takvi ljudi pripadaju svijetu koji se otvoreno suprotstavlja Isusu Kristu. I svijet ce zahtjevati odbaciti Ga potpuno, on želi da Njegovo ime više nije spominjano, on želi izbrisati svo sijecanje na Njega i odgojiti naknadne naraštaje u neznanju; on želi uništiti sve što upucuje na Njega i na taj nacin ugušuje znanje o Njemu i Njegovu djelu. I na taj nacin izbija borba ....

Oni koji Ga slijede ce braniti Njegovo ime, ispovijediti Ga svijetu i spremno govoriti u Njegovo ime i o Njegovom ucenju .... Oni ce biti proganjani a ipak strpljivo otrpjeti progonstvo poradi Njegova imena, oni ce primiti snagu odgore i što su više napadani to ce oni gorljivije proglašavati Njegovo ucenje. Božja sila ce biti vidljivo sa njima, Njegova ih Ljubav štiti i mocnici svijeta ce morati shvatiti kako je njihova moc zaludna/ništavna. Oni ce morati priznati vecu silu Ciji je rad ocigledan. Oni postaju nasilni i sada streme nametnuti njihovu volju pomocu svih sredstava i iz tog razloga ce biti kažnjeni od strane Božje ruke .... Jer kada se ljudska bica oholo žele boriti protiv Boga Osobno oni su potpuno kontrolirani od strane protivnika i onda ce Bog tome stati na kraj .... Stoga ce doci vrijeme kada su mnogi zakoni (u smislu, ‘jedan zakon za drugim’)) usvojeni i ljudi ce biti postavljeni u poziciju da odaberu za ili protiv Krista .... Pristalice svijeta ce Ga napustiti samih nagrada radi, oni ce steci zemaljske prednosti/blagodati i prodati njihovu dušu. I mnogi ce odustati od onog što bi trebalo biti njihovo najsvetije vlasništvo .... Božanski Iskupitelj i Spasitelj svijeta .... Ipak oni koji trpe progonstvo poradi Njegova imena ce biti blaženi tisucerostruko buduci ce im On Osobno pristupiti i voditi ih u borbu i pobjeda ce biti gdje je On Osobno zapovjednik. I cak ako se cini kako bi namjere neprijatelja mogle uspjeti, borba ce trajati jedino kratko vrijeme, ali oni koji se bore za ime Isusovo ce biti pobjedonosni.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ŽIVOT U VJEČNOSTI .... POVEZIVANJA .... PONOVNI SUSRET ....

B.D. 1772 from 10. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Od neopisive privlačnosti je okruženje, koje sada ima za prebivalište jedna duša, koja je u vjeri u Isusa Krista rastavljena od života. To treba nazvati rajem u usporedbi sa zemaljskom dolinom, to je jedan iznimno lijepi predio, koji međutim također opet podsjeća na zemaljska područja, premda na dušu djeluje neusporedivo usrećujuće. Ono što je duši izgledalo posebno privlačno na Zemlji, to će zasigurno zateći u okruženju u kojem se sada nalazi, samo daleko ljepše i savršenije. Duša u onostranom može voditi isti život kao na Zemlji, ukoliko je ovaj njoj donio Izbavljenje; čim dakle zemaljski život nije bio ometajući (priječeći) za duhovnu zrelost, ona može prebivati u duhovnoj atmosferi, i tako opstati u radostima, u njoj usrećujućem stanju, koje je žudila (čeznula) na Zemlji. Ipak, baš uznapredovale duše, uglavnom više ne žude takvo prebivalište. One su već previše otuđene od svijeta, jer su one bile duhovno stremeće. Tako će sadašnje okruženje ove duše biti svjetlosno kraljevstvo, a u ovo kraljevstvo zemaljska djeca tek rijetko prodiru, odnosno, ono im ne može biti učinjeno zamjetnim. Nepredočive su tvorevine čarobne punine svjetlosti, koja nedostaje svakom zemaljskom djelu Stvaranja. Duša je vođena na zaista brižan način od njoj prilazećih svjetlosnih bića u novu domovinu, sve oko nje je zračeće svjetlo, i duhovno oko vidi najneobičnije oblike goleme ljepote, uvijek prilagođeno postojećim osjećajima, tako da duša stoga mora biti sretna, budući smije vidjeti, osjećati i posjedovati ono što njoj pričinja najveća blaženstva .... A, ona nikada neće sama uživati ovu sreću, nego će zajedno s njom uvijek biti bića koja imaju iste osjećaje, istu duhovnu zrelost, i trebaju ispuniti iste zadatke. Ovaj duhovni sklad života osjećaja više duša, dušu ushićuje do krajnosti. Stoga se duše koje su duhovno na istoj razini, duboko prisno povezuju, i tako opet formiraju skladnu cjelinu, bez ikakvog duhovnog nesklada i ikakvog duhovnog sukoba. Ali rijetko se može smatrati da će jedna takva duša iznova vidjeti svoju rodbinu (obitelj), koji su prije otišli kući. Jer rijetko su svi imali isto duhovno nastojanje, i stoga su također okruženja ovih duša potpuno različita. A, obzirom na njihovu puninu svjetla, oni se također zadržavaju u blizini Zemlje, odnosno uz njima duhovno srodne duše. Sve ove duše stoga mogu također oko sebe zateći zemaljske tvorevine, ali žudnju za tim će nositi samo duše koje su još vezane za Zemlju i njena dobra. Otuda opise takvih duhovnih ponovnih susreta ne treba uvijek smatrati pogrešnima, samo je to sfera koja se ne bi trebala smatrati kao cilj duše koja nastoji .... Ono što je shvatljivo ljudima na Zemlji, ipak je još vrlo zemaljsko, vrlo ljudsko .... što međutim izlazi van toga, ljudima se pak ne može učiniti tako shvatljivim. Ove sfere su tako neodoljivo lijepe i skladne, da se njihovi stanovnici ne vraćaju rado na Zemlju, i također se rijetko približavaju njihovoj obitelji, budući je ta blizina za njih čudna atmosfera, koju oni iznova što je moguće hitrije napuštaju, i okreću se njihovoj istinskoj domovini, koja im nudi toliko mnogo veličanstvenoga, i gdje će se kroz zajedništvo sa duhovno zrelim bićima uvijek širiti zračeće svjetlo, a ovo je dakle nezamislivo za zemaljsku djecu, koja sama još previše pažnje poklanjaju svijetu, da bi ona mogla prodrijeti u čisto duhovno područje. Kako se odvija život u vječnosti poslije smrti, može se tek vrlo malo prenijeti kroz duhovno viđenje, ali izvjesno je da će u onostranom tek rijetko biti zaključene iste veze koje su postojale na Zemlji. Jer, u najrjeđim slučajevima se isti duhovni stav, ista duhovna zrelost, i isto gorljivo nastojanje prema Bogu, susreće kod na Zemlji usklađenih ljudi, stoga će i u vječnosti jedino isto stanje duhovne zrelosti povlačiti za sobom udruživanje bića, ali ovo mogu biti zemaljski potpuno strani ljudi-duše, koje se tu nalaze, da budu neiskazivo sretne kroz vršenje djela Ljubavi, koja se iznova odnose na još nesavršena bića na Zemlji i u onostranom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OPROST GRIJEHA .... „AKO NE VIDITE ZNAKOVE, NE VJERUJETE“ ....

B.D. 1775 from 13. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Oprostu krivnje grijeha mora prethoditi duboko pokajanje; to je preduvjet koji mora biti postavljen da bi zemaljsko dijete moglo postati svjesnim veličine njegove krivnje griješenja protiv Boga. Tko ljubi Boga iznad svega, ne može griješiti, stoga je grijeh uvijek nedostatak Ljubavi, i iz toga čovjek griješi protiv Boga. Ali, grijeh je istovremeno ulazak u volju protivnika, koji uvijek želi ono što je suprotno Božjoj volji. Čovjek je stoga postavio volju protivnika iznad Božanske volje, poslušao je njega, ali se suprotstavio Božanskoj volji. Dakle, čovjek mora prepoznati veličinu svoje krivnje, onda će se on i pokajati, tako da on stane u Ljubavi prema Bogu, i onda će također u srcu moći tražiti oprost od Boga, pa će mu sada također biti i oprošteno. Sada je ispovijed grijeha traženje oprosta, nije formalan čin, nego se uzdiže iz najdubljeg dna srca, uvis do uha nebeskog Oca .... A, to je Božansko u čovjeku, da on može prepoznati kada je on dobar, da on ne tapka u neznanju, samo ako je njegova volja okrenuta Bogu. Misaono će mu biti dovedeno do shvaćanja ono što je ispravno, i ako on sada djeluje podudarno ovom raspoznavanju, onda on djeluje u skladu s Božjom voljom. Kada su tražene potvrde oprosta grijeha pred svijetom, pred očima bližnjih, onda je to znak preslabe vjere u Božju Ljubav. Jer, Bog gleda u srca, i On uistinu nema potrebu davati izvanjski vidljive potvrde za oprost grijeha .... Njegova Ljubav doduše često daje vidljive znakove da je On oprostio zemaljskom djetetu njegove grijehe, ali sami znakovi ne moraju vrijediti kao potvrda oprosta. „Ako ne vidite znakove, ne vjerujete“, kaže Gospod, „ali blaženi oni koji ne vide, a ipak vjeruju.“ Tko preklinje Boga u Duhu i u Istini za milosrđe, on prepoznaje svoju nevrijednost i podiže svoje ruke stremeći uvis Ocu. On će biti potpomognut u nevolji svoje duše, jer on hoće Bogu, i stoga će mu Bog uvijek pomoći na način koji je koristan za njega. Ukoliko čovjek poduzme svoj put direktno prema Ocu, Bog mu također dolazi u susret. Njegove sluge ga podučavaju i dobro ga upućuju, a bolje je ako se čovjek preda duhovnim bićima koja su u službi Bogu, nego da on traži podršku od onih koji sebe zovu Božjim slugama na Zemlji, no koji su još daleko od pravog služenja Bogu. Jer nisu svi koji obavljaju jednu takvu funkciju, istinske Božje sluge. A, ako su oni stvarno ljudi prema Božjem srcu, oni ipak ne mogu osuđivati zemaljsko dijete koje se u najvećoj vjeri povjerava direktno nebeskom Ocu .... A ova vjera mu također omogućava prepoznati svoju grješnost, svoju niskost (pokvarenost), i svoju potrebitost .... i iz najveće dubine srca ono će zatražiti milosrđe od Oca. I tako mu Bog sada prilazi očigledno, i pušta da mu pritječe Njegova milost, kao znak da nijedna molitva ne zamire nesaslušana, koja je odaslana Njemu u Duhu i u Istini.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

PRAVIČNO RAZMIŠLJANJE I POSTUPANJE ....

B.D. 1776 from 14. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Pravedni se nikada neće trebati postidjeti svojega ponašanja, premda on time ne privlači uvijek priznanje od svojih bližnjih. Budući je pravednome načelo, za sve što on čini, moći preuzeti odgovornost naspram bližnjih, i također naspram Boga. Bog će uvijek odobriti njegovo ponašanje, ali ne i bližnji, budući oni žele priznati samo ono što njima donosi korist. Ali, ne može se uvijek izvući vlastita korist iz nekog pravičnog postupka, baš kao što bližnjemu iz toga ne proizlazi uvijek zemaljski blagoslov. No, pravedno razmišljanje duši služi u visokoj mjeri, jer pokazuje naklonost prema Istini, kao i volju za dobro. Jer jedino onaj tko želi dobro, također će pravičnu misao nazvati svojom vlastitom. Tako će svaki pravični postupak za sobom povući Božji blagoslov, onaj tko razmišlja pravedno, steći će Božji užitak, a bližnjemu će biti odobreno, ono što mu ponekad uskraćuje čovjek koji razmišlja nepravedno. Pravično postupati prema bližnjemu uvijek znači, njemu učiniti ili dati isto ono što čovjek priželjkuje sebi samome .... Čovjek može biti dobro naučen (odgojen) pravednosti, tako da on od djetinjstva bude obavezan staviti svoje vlastite želje u pozadinu, te najprije ostvariti ono što je potrebno za dobro bližnjega. On mora kroz svoju Ljubav biti na to potaknut, i on se mora oduprijeti pribjegavanju takvim sredstvima, koja otvoreno mogu biti nazvana nepravednima. On uvijek mora postupati prema najboljem zakonu i savjesti. On ne smije dati prednost jednome ili drugome, nego mora tražiti Božansku podršku, onda će mu biti nemoguće učiniti nešto što se protivi pravednosti, i zbog toga se on također ne mora bojati zemaljske vlasti. Budući Onaj, Koji je ljudima dao takve zapovijedi, također će duh u čovjeku voditi u ispravno razmišljanje, tako da će on uvijek znati, što je pravedno, a što nepravedno, i što odgovara Božanskoj volji. I on će slijediti unutarnji glas, koji ga uistinu ispravno savjetuje.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BUDUĆI VLADAR PO VOLJI BOGA ....

B.D. 1783 from 22. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Moja je volja da se na Zemlji formira vlast kojoj je daleka svaka nasilnost i koja u svoj Ljubavi izvršava svoju vlast. A tu vlast Ja ću dozvati u život, Ja ću joj dati Moj blagoslov, Ja ću učiniti da uzraste, i svijet treba prepoznati da je ona postavljena od Mene. Već u skorije vrijeme na prijestolje će se popeti jedan, tj. Ja ću mu dati vlast nad mnogim zemljama, Ja ću na ljude utjecati tako da ga odaberu za svog kneza, za svog vladara, a on će se izboriti za Ljubav i ugled kod svih naroda, on neće biti licemjeran i samo Meni će davati čast, i zato ću Ja blagosloviti njegovo djelovanje na Zemlji ....

No dok taj ne dođe, Zemljom će proći neizreciv jad, jer još vlada protivnik, a njegov utjecaj je uništavajući. On sve loše sile potiče na neobičnu aktivnost, tako da će Zemlja biti tako uskomešana, sve loše duhovno zadominirati će, i zemaljski će biti donošene mjere koje isto tako upućuju na sotonski utjecaj, svjetovno vladajuća sila će živjeti bez Boga, a tako će biti i pokazivanje sile .... nepravedno, brutalno i sklanjajući se od svjetla Istine, a čovječanstvo će sve jasnije prepoznavati loš utjecaj i u sebi osjećati potajnu želju da ta vlast bude smijenjena od strane sile koja je u skladu s Božjom voljom.

Bog je predvidio tu promjenu, no to vrijeme još nije došlo, jer djelovanje Sotone mora prvo biti očigledno i onima koji su se bezrezervno izjašnjavali za .... Jer tek kad loše bude prepoznato, ono će i postajati omraženo i tek onda će dobro nastojanje vladajuće sile biti priznavano i sukladno cijenjeno. Jer Bog želi da se ljudima mudro upravlja i od strane svjetovne vlasti; On želi da i na Zemlji postoji isti odnos između naroda i njegovog vladara, kao što Bog za Sebe traži od ljudi ....

Čovjek se voljno treba podložiti vlasti, koja mu je kao uprava (autoritet) dana od Boga. Tamo gdje se narodom upravlja mudro, tamo će on i biti naklonjen tom autoritetu (toj upravi), i činiti će sve da se uspostavi najbolja suglasnost .... uprava, tj. vladar, će uvijek biti gledan i štovan kao Božji zastupnik, i taj odnos između naroda i njegovog vladara u skladu je sa Božjom voljom, tako da će On blagosloviti kako tog vladara tako i taj narod, pošto si oba Božju volju čine vodiljom i žive jedni za druge ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DEMON U ČOVJEKU .... LJUBAV NAJLJUĆA PROTIVNICA ....

B.D. 1784 from 23. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Demon vlada svijetom, i njegov utjecaj primjetan je u postupanju i razmišljanju čovječanstva. Bez skrupula ono sad izvodi najgnusnije rabote. Ne snosi račune o onome što čini, nego čini sve što je moguće kako bi se naštetilo bližnjemu. Jer duh neljubavnosti ga potiče na takvo postupanje. Ljudi su lišeni svake ljubavi, a ta depresija (nisko stanje) njihove duše odražava se u njihovim postupcima.

Nikada nisu aktivni konstruktivno, nego uvijek destruktivno, bilo to zemaljski ili duhovno. Hoće da suzbijaju istinu a šire laž, spriječavaju bilo kakav duhovni upliv, a odobravaju ili favoriziraju sve što je neprijateljsko prema vjerovanju, ne poštuju tuđu imovinu nego se trude na nepravedan način doći do imovine. Ne prežu ni od kakvih sredstava koja obećavaju zemaljsku korist, čak i kad su ona prezira vrijedna, jer zlo ne pita za zakon i pravdu, nego postupa nezakonito i nasilno.

Ljudi su već potpuno zavedeni zlom, oni su se sami stavili pod njegovu vlast putem svoje žudnje za materijalnom imovinom, putem svoje neljubavne prirode i svog samoljublja, i zato demon ima tako puno uspjeha s takvom vrstom čovječanstva. Jer ono ne uspijeva Boga moliti za pomoć protiv neprijateljske sile. Dapače, slaže se sa svim što zla sila zahtjeva, i tako se Božansko sve više od njega udaljava. Odvojenost Boga i čovjeka postaje sve očiglednija, pa čak se i otvoreno ide protiv Boga i Njegovih pristaša.

No tamo gdje se djelovanje protusile Boga tako vidno ispoljava, tamo se i Bog izražava isto tako vidno, kako bi čovječanstvo ispravio On daje neobične dokaze Svoje svemoći i Ljubavi, tako što na sve strane budi ljude koji Njegovu volju proglašavaju čovječanstvu. No kako li su samo rijetki ti koji shvaćaju taj milodar, i kako rijetki su oni koji slijede Božansku volju .... Ono što čini svijet a tim putem i protivnik, to se prihvaća bez otpora; no ono što Bog nudi ljudima u Svojoj velikoj Ljubavi, to se tek mora podvrći ispitu te onda još biti odbijeno pošto ne donosi materijalnu korist.

Tako da se dobro bori protiv demona u čovjeku, i kad Bog ne bi htio pomoći i jasno osvijetliti djelovanje protivnika, čovječanstvo bi bilo u opasnosti od potpune propasti. No Bog djelovanju protivnika postavlja njegove granice .... On stanovnicima kraljevstva svjetla daje nalog da se brinu za zavedeno čovječanstvo i da ga upravljaju tako da ono to što je loše jasno prepozna kao ono što je loše i da se sa najvećim predanjem potrudi služiti Bogu.

I moć zloga biti će slomljena, i on više neće imati utjecaja na razmišljanje ljudi koji u sebi nose Boga, koji su istino-ljubivi, od vjere, i koji putem aktivne Ljubavi svjedoče svoju sjedinjenost s Bogom .... Jer ti ljudi prepoznaju loše i žele dobro, i tako su snažniji od demona, jer pronašli su Božanskog Gospodara i Spasitelja, a zla sila bez ikakvog djelovanja odbija se od njih .... U njima dominira Ljubav, jer Ljubav je najljuća protivnica demona ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

UNUTARNJE OPIRANJE BOGU .... SKRIVENI OTPOR ....

B.D. 1787 from 26. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Nemogućnost prosuđivanja duhovnih doživljaja opet je posljedica unutarnjeg opiranja protiv Boga .... Čovjek nipošto ne mora biti otvoreni ateista (nijekalac Boga), pa i pored toga njegovo unutarnje osjećanje može se protiviti svemu što ga opominje i sijeća na vjerovanje u Njega. Jer, dok je duša još u najvećoj udaljenosti od Boga, ona u sebi nosi još i skriveni otpor, iako je pristala na utjelovljenje na Zemlji s ciljem oslobađanja od svake forme. Ta duša još je jako opsjednuta zloduhom, njezinim najvećim neprijateljom, koji dušu opet želi pridobiti za svoje područje.

On dušu kao da buni protiv svega Božanskoga, on je zasljepljuje zemaljskim životom, i on joj zemaljski put želi predstaviti kao zadnju etapu postojanja. Tako da duša pokušava iskoristiti sve u svrhu zemaljskog užitka. No spoznaja Boga može se jedino zadobiti stavljanjem zemaljskog užitka u drugi plan. Čovjek ga mora prezreti, ne smije postati njegovim slugom, što je interes sile protivne Bogu. On se mora biti u stanju osloboditi od svega što mu je drago, i to rado 'posredovati' (prenijeti) svom bližnjemu u slučaju da mu to nedostaje; tek tada utjecaj zla biti će smanjen a time i odbojnost prema svemu Božanskome.

Otvorenom ateisti (nijekaocu Boga) još se lakše može pristupiti time što se može javno pričati o nečemu što ovaj odbija. Ali onima koji odbojnost ne prikazuju javno, ali to utoliko tvrdoglavije nose u srcu, teško je dati pouku, jer oni će se samo rijetko upustiti u to da se izjasne za ili protiv, i oni će pod lošim utjecajem slabo o tome razmišljati. A radi takvih ljudi Bog se javlja primjetno, iako na način koji njima slabo odgovara. Prirodni događaj često i svjetovno nastrojenim ljudima daje povod za razmišljanje. Oni onda ponekad počinju promatrati krajnji proizvod njihovog načina života, i tad se u njima uzdiže pitanje: čemu sve ovo? .... ništa ne postoji bez namjene .... Što je svrha zemaljskog života? ....

I tad može doći do promjene razmišljanja, jer istovremeno je oslabila sklonost ka zemaljskim dobrima, putem spoznaje prolaznosti istoga, koju je donijelo djelo uništenja. Jer Božja Ljubav pokušava zadobiti sva svoja stvorenja za Sebe i Svoje kraljevstvo, i tko Božju Ljubav ne prepozna prilikom bezbrižnog zemaljskog života, on mora iskusiti patnju i brige, kako bi baš putem njih došao do spoznaje onoga što je propustio .... On mora sebe i svoje razmišljanje preurediti, on se mora pretvoriti u Ljubav, kako bi mogao prepoznati najvišu Ljubav.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

NEBESKO BLAŽENSTVO .... VJEČNA SLAVA ....

B.D. 1792 from 28. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Boravak u svijetlom okruženju čini biće neopisivo sretnim; sve što je depresivne i mučne prirode je bilo otklonjeno, ono više nije predmetom ikakva uznemiravanja od strane nezrelih duhovnih bića, nikakve sjene ili mračna stanja ne postoje koji ga mogu zaplašiti. Radost, sklad i blistavo svijetleće svjetlo obiluju svugdje. I srdačna ljubav i zahvalnost prožimaju biće koje se osjeća blizu Bogu, pa makar ono još nije potpuno stopljeno sa Bogom. Unatoč tome, ono može od Njega primiti svjetlo i snagu, i tako ono već sudjeluje u vječnoj slavi. Ono može ostvariti ugodno zaposlenje; ono može biti aktivno sukladno Božanskoj volji tako što će predavati dalje drugim bićima što samo prima. Bića neprestano potrebuju Božanski dar snage za njihov viši razvoj, a svjetlosna bića su takve stanice snage tako što neprestano predavaju dalje snagu od Boga i na taj način sami za sebe stvaraju nezamislivo stanje blaženstva. Ni jedno ljudsko biće na Zemlji ne može niti razumjeti aktivnost svjetlosnih bića niti proces pre-usmjeravanja snage ka bićima u potrebi za snagom i stoga o tome nema nikakvu ideju; posljedično tome, misao o vječnosti u blaženoj sreći je za njega maštarija koju bi on htio otjerati i tako ju odbija prihvatiti kako stvarnu. On mjeri sve sa mjerilom/kriterijem koji se može primjeniti na zemaljske procese, ali nema na pameti kako drugi zakoni važe izvan Zemlje, da se zbivaju procesi koji se ne mogu pojmiti na svjetovan način. Naposlijetku, Zemlja je jedno od najbeznačajnijih djela Stvaranja i time njezini stanovnici ne mogu zamisliti ništa drugo nego što pronalaze na Zemlji, jer ljudska mašta ne može ići iznad toga. A kako bi bar ugrubo zamislili kraljevstvo svjetla, ljudi moraju biti već vrlo daleko uznapredovali, ipak čak onda će biti jedva sposobni dokučiti istinski prikaz pošto im potpuno novo znanje mora biti otkriveno, a ljudsko biće je za to rijetko prijemčivo. To je zašto ti predjeli mogu jedino uvijek biti opisani kao vječna slava, jer oni su veličanstveni i divni za gledanje iznad svake mjere i stavljaju biće u stanje koje se može nazvati najvišim blaženstvom a, ipak, ljudsko biće ne može zamisliti što to doista jeste. Riječi ‘nebesko blaženstvo’ i ‘vječna slava’ će prema tome uvijek prouzročiti ozbiljnu sumnju u ljudima s obzirom na istinitost takvih riječi, budući oni ne žele prihvatiti nešto kao istinu što im nije razumljivo i objašnjivo. U drugu ruku, međutim, nemoguće je inicirati ih i dopustiti im steći uvid u kraljevstvo svjetla sve dok oni nisu dali sve od sebe kako bi sami postali nositeljima svjetla. Oni to zasigurno mogu ostvariti na Zemlji, ipak potrebna je snažna volja i vrlo duboka ljubav spram Boga, ali onda će im biti puno lakše razumjeti ove sfere koje će jednog dana biti njihovo prebivalište, jer onda su oni sami postali blistavo prosvjetljeni.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DAR GOVORENJA I NJEGOVO ISPRAVNO KORIŠTENJE ....

B.D. 1794 from 29. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Dar govorenja je Bog često uskratio čovjeku, kako bi ga učinio malenim i skromnim, jer će iznimno dobro razvijen dar govorenja čovjeka ponajčešće učiniti oholim (bahatim). To je također djelo protivnika, da on rječitog čovjeka često čini poslušnim svojoj volji, i on ga onda koristi kao zastupnika svega onoga što je usmjereno protiv Boga. Jer, dobar govornik će pronaći znatno više sljedbenika nego čovjek kojemu nedostaju riječi da objavi svoje mišljenje. Šutljiv čovjek će, naprotiv, većinom biti dublji u razmišljanju, i stoga će i Čista Istina od ovoga biti lakše prepoznata, dok rječit čovjek više površno govori o svemu što ga pokreće, te budući da on sam sebe rado sluša govoriti, svoju rječitost koristi za to da opširno govori o sporednim stvarima, stoga se njegovom govoru ne treba pripisivati nikakva posebna vrijednost. Kod takvih se ljudi često susreće samoljublje, i stoga oni također nikada neće prihvatiti mišljenje drugog čovjeka, nego će biti zadovoljni jedino ako je njihovo mišljenje (pogled) priznato. I zato oni neprestano govore, za vlastito zadovoljstvo, a da bližnjima kroz to ne prenose nešto vrijedno. Ako bi oni htjeli koristiti njihov dar govorenja govoreći za Gospodara, šireći Kristovo Učenje, i pomažući zalutalim dušama doći na pravi put, onda bi oni ispravno koristili Božji dar, i to bi donijelo jedino blagoslov za čovječanstvo i za samog govornika. No, baš o tome takvi ljudi žele malo čuti, i oni su radije spremni govoriti protiv onoga što je Božja volja; jer gdje se prepriječi samoljublje, tamo nedostaje spoznaja Istine, i oni su stoga slabe vjere, zbog čega oni ni ne mogu uvjereno zastupati ono što oni sami se razumiju, stoga ni ne vjeruju. Otuda Bog mora probuditi ljude i pokloniti im Dar govorenja, da oni istupaju (zalažu se) za Njega i Njegovo Ime, i ispovijedaju Božje djelovanje u svijetu. A ovi će govoriti prema Njegovoj volji, oni će se boriti mačem svojih usta, i njihov Dar govorenja će ljude uvjeriti, jer više ne govori oholost iz onoga koji govore Objavu Božje volje, nego je mudrost ovih bila primljena u najdubljoj poniznosti srca. I stoga vrijednost izgovorene Riječi treba prepoznati po tome da li iz govornika govori poniznost ili oholost, i sukladan tome će biti i učinak na bližnje. Slijepi i neuki će prihvatiti govor oholog, no, oni koji vide, kojima već svijetli svjetlo Duha, prepoznat će Božansku Istinu, kada im je ona ponuđena od govornika voljnog služiti Bogu. Želi li čovjek prenijeti Božju Riječ bližnjima, onda će on moći govoriti kao anđeoskim jezikom, njemu kao da će riječi biti položene u usta, i on će biti sposoban poput najvećih govornika izgovarati riječi, i s punom snagom uvjerenja zastupati to što on govori ljudima. I stoga Dar govorenja može služiti za to da izrazi došaptavanja protivnika, no on također može biti Dar milosti, da predstavlja (zastupa) Božansku mudrost. Ali znak raspoznavanja oba govornika će biti Ljubav za bližnje ili samoljublje.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZNACI .... KATASTROFA

B.D. 1795 from 30. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Postoje znaci koji prethode svakoj svjetovnoj katastrofi tako da bi čovječanstvo prepoznalo njezino približavanje. Jer Bog ih je uvijek proglašavao putem Svoje Rieči i samo ako obratite pažnju na te znakove znat ćete da je vrijeme sada došlo; i vi ćete na taj način također znati da se morate pripremiti tako da vam se ne dogodi potpuna katastrofa. Sve što Bog čini i, prema tome, što dozvoli da se dogodi Zemlji, je podređeno čovjekovoj volji; što znači, čovjekova volja u stvari direktno ne privlači katastrofu ali je, u svojoj nepravdi/nemoralnosti, razlog za nju.

Ljudska volja je bila zloupotrebljena u tolikoj mjeri da svjetska katastrofa dolazi kao neizbježan rezultat toga, pošto je jedino nešto izvanredno, tako reći neprijateljsko/nepovoljno u prirodi, u mogućnosti usmjeriti tu neispravnu volju na ispravan put. Stoga, što se ljudska volja više kreće u pogrešnom pravcu to je neodložnije/hitnije Božansko interveniranje pošto dragocjeno zemaljsko vrijeme prolazi bez da biću donosi nužan uzvišeni razvoj. Zloupotrebljena volja, međutim, nikad ne može podupirati/ohrabriti viši razvoj već ga jedino može spriječiti. Vremeni događaji, neprestano rastuće odsustvo vjere, protu-Kršćanska nastojanja/težnje/borbe, i od-strane-Boga-probuđeni-donosioci Njegove Riječi vas moraju podsjetiti na dolazak vremena o kojem je Gospodin govorio na Zemlji. I, prema tome, vi trebate biti hitri/revnosni i uzeti u obzir dobrobit vaše duše. A ipak, ako vam se bude činilo nevjerojatno kako bi katastrofa mogla pogoditi Zemlju, samo imajte na umu da Bogu ništa nije nemoguće, sve se može učiniti mogućim ako to Bog želi. A činjenica da Bog to želi je bazirana na ponašanju samog čovjeka, na pogrešnom stavu prema Njemu.

Kada je zemaljski život dan čovjeku zbog određene svrhe ali oni ga ne žive sukladno tome oni na taj način dopuštaju da Božanski dar milosti prolazi neiskorišten i Bog sada još jednom poziva sa strogim/ozbiljnim riječima koje nitko ne može ignorirati.

Jedino je ljudska volja uzrokom djela uništenja nezamislivog razmjera, i, u vremenu kada je ovo bilo proglašeno/nagoviješteno, Gospodin je pred-vidio čovjekovu pogrešnu volju. Međutim, Njegova volja je povratiti zalutalo čovječanstvo i On prema tome primjenjuje posljednje sredstvo koje je naizgled čin beskrajne okrutnosti, a ipak kao svoj motiv ima jedino Božansku ljubav i milost .... jer mnogi ljudi će shvatiti i ti su spašeni za sve vječnosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUŽNOST DISTRIBUIRANJA BOŽANSKIH OTKROVENJA ....

B.D. 1797 from 30. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Neopisivo je hvalevrijedno/preporucljivo širiti Rijec Božju. Ono što je ljudima dostavljeno kroz Božju milost ne treba ostati iskljucivo vlasništvo pojedinca vec treba biti predano dalje mnogim ljudima koji to potrebuju za spasenje njihovih duša. Covjecanstvo je u ozbiljnoj nevolji, ono je toliko udaljeno od Boga da više cak ne prepoznaje Njegovu volju i prolazi kroz zemaljski život u potpunom neznanju. Medutim, ljudsko bice treba znati što Bog ocekuje od ljudi, posljedicno tome treba im biti prenešena informacija. I iz tog razloga zemaljska djeca koja su Mu voljna služiti su odabrana od strane Boga sa zadatkom da Njegovu volju obznane bližnjim ljudskim bicima. On Sam ih najprije poducava tako da mogu naknadno predati dalje njihovo znanje bližnjim ljudskim bicima. Ljudska bi rasa bila uništena bez aktivne pomoci, a aktivna se pomoc može pronaci jedino u Rijeci Božjoj. Ali trenutno je sve odbaceno od strane ljudi ako ih opominje da se prisjete Boga ili ako su poduceni o Bogu na uobicajen tradicionalan nacin. To je zašto Bog daje opet Svoju Rijec ljudima .... On im dobavlja objašnjenje u svezi njihove svrhe i njihova zadatka .... On im se želi približiti kroz Njegovu Rijec, On ih želi upoznati sa svime što je vezano uz stvaranje; On im otkriva meduodnose svih stvari i daje im zapovijedi, koje su temeljni uvjeti za njihov uspon do Boga. I voljni ljudi ce pomoci distribuirati Božanski dar; oni ce marljivo stremiti uciniti Božanska otkrovenja pristupacnima ljudskoj rasi; kao Božji revnosni sluge oni ce uvijek i zauvijek ciniti Njegovu aktivnost poznatom; oni ce dopustiti njihovim bližnjim ljudskim bicima sudjelovati u izvrsnom daru milosti, tako da ce Božanska Rijec biti prihvacena medu ljudima, da ce osnažiti njihovu vjeru i motivirati ih da ucine štogod je potrebno kako bi živjeli na Bogu ugodan nacin .... time da ispune zapovijedi ljubavi spram Boga i njihova bližnjega. Jedino kada covjek ima znanje o Božjoj volji ga se može držati odgovornim ako on ne živi u skladu sa njima. Treba priznati, neobaviješteni ljudi se ne mogu smatrati odgovornima ali oni niti ne mogu iskoristiti njihov život na Zemlji i postici viši stupanj duhovne zrelosti, jer oni bi trebali biti izvanredno ljubav-no aktivni sami od sebe, to jest, ljubav mora biti u njima, ali u tom slucaju oni bi takoder poznavali znacenje i svrhu zemaljskog života i njihov zadatak. Jer Bog daje Njegovu Rijec svima koji ju žude, samo to nije uvijek izvanjski primjetno osim u obliku mentalnih transmisija. Ali oni koji prime Rijec tako da su ju u stanju zapisati su posebice odgovorni za distribuciju ove Rijeci, jer oni primaju puno milosti i trebaju je prema tome takoder dijeliti. Oni trebaju proglasiti Evandelje svima onima koji ga ne odbijaju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZAŠTO SE MNOGI LJUDI BOJE TRENUTKA UMIRANJA?!

B.D. 1798 from 31. siječanj 1941, taken from Book No. 27

Trenutak umiranja je za mnoge ljude postao stvar nesavladivog straha, oni su zabrinuti i preplašeni svakom mišlju o njemu, a to je uvijek znak nedovoljne zrelosti duše. Duša nesvjesno prepoznaje svoje manjkavo/oskudno stanje i percipira da je smrt tijela kraj njezina zemaljskog postojanja .... ona intuitivno osjeća da nije najbolje iskoristila svoj zemaljski život, i zbog toga ljudsko biće (pro)nalazi kako je misao o smrti zastrašujuća. Neizvjesnost nakon smrti ju uznemirava, ona je puna sumnje u svezi života nakon smrti pa ipak ona nije sasvim uvjerena niti da je njezin život konačno završen. I baš ova nesigurnost/neizvjesnost u svezi ‘poslije’ ju čini zabrinutom u pogledu trenutka odvajanja od svijeta. Što je čovjek zreliji to ga misao o smrti manje pogađa, razlog tome počiva u spoznaji/realizaciji da stvarni život ne započinje sve do smrti tijela. Preduvjet za ulazak u svjetlosne sfere je sposobnost da se zemaljski život preda/napusti sa lakoćom/radosno budući da čovjek onda više nije priljubljen uz zemaljska vlasništva = materijalne stvari), on je prevladao materiju ....

Sve što čovjek ostavlja iza sebe na Zemlji su zemaljska vlasništva za kojima više ne bi trebalo žudjeti već ih veselo i sa radošću odbaciti/napustiti. Sve što je čovjeku milo na Zemlji on treba biti sposoban napustiti/odustati od toga sa lakoćom/radosno, onda će njegov odlazak sa ovog svijeta biti lagan. Ne smije biti ničeg što čovjeka vuče nazad ili će oslobađanje od Zemlje uvijek biti borba. Posljedično tome svaka žudnja treba biti prevladana u ranijem stadiju tako da smrt može u bilo koji trenutak pristupiti ljudskom biću i nikad ga ne iznenaditi. Jednako odlučna za fizički kraj ljudskog života je želja za Bogom jer svatko tko žudi za Bogom je sretan kada njegov zemaljski život dođe do kraja. Duhovno je on već u tim sferama i samo čezne za onim trenutkom koji će ga konačno odvesti gdje njegov duh želi ići, u njegov istinski dom. Otud trenutak smrti može značiti zabrinutost/uznemirenost, strah i stravu za jednu osobu, dok za drugu može biti dodjeljivanje/darivanje nečeg o čemu je dugo sanjao i čemu se nadao. Za njega je to oslobađanje od svake forme, i označava ulazak u vječno kraljevstvo, u vječnu slavu ....

Ono na što ljudsko biće gleda kao smrt može biti njegov ulazak u vječni život ako je svjesno živio svoj život, to jest, sa Bogom, i stoga je zreo za život u vječnosti .... Međutim, to može zaista predstavljati smrt, duša to osjeća i plaši se trenutka koji će neizbježno doći kada je vrijeme zemaljskog života, kojeg je Bog odredio za ljudsko biće, završilo. Svaki čovjek bi prema tome trebao razmišljati o trenutku svoje smrti i gledajući u ili ‘s obzirom na’) njega svjesno živjeti svoj zemaljski život, to jest, tako da unaprijedi/oplemeni svoju dušu da ona može ostvariti stupanj zrelosti koji osigurava lagan i bezbolan prelazak sa Zemlje u vječno kraljevstvo.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OČEVE RIJEČI .... ISTINSKA KRISTOVA CRKVA .... TRADICIJA ....

B.D. 1799 from 1. veljača 1941, taken from Book No. 27

Ja sam s vama sve dane, i možete uvijek očekivati (biti sigurni u) Moju milost. Život patnje na Zemlji su prečke ljestvi prema gore. Morate se truditi stupati na prečku za prečkom i tako dakle na sebe uzeti svu patnju koju vam pošaljem. Jer biti ćete Mi zahvalni jednog dana kad budete promatrali vaš prevaljeni zemaljski put, jer uvijek je Ljubav vaš neprestani pratitelj, i ako to imate pred očima s punim povjerenjem i optimizmom, suočavat ćete se sa nadolazećim vremenom i sve će vam se činiti podnošljivo kad znate da Ja s vama to nosim. Svaka bol treba pridonijeti vašoj zrelosti i traba vas privesti bliže k Meni ....

No ako u molitvi potrebujete Moju pomoć, ne biste trebali biti razočarani. Ja znam za vaše muke i samo čekam da Mi dođete kako bi vam mogao pomoći. I zato uvijek dozvolite da Ja mogu djelovati, i ne budite bez vjere, nego s vjerom. Jer, nevolja nije veća od Onoga koji pomaže, i ono što vam se čini patnjom Ja želim i hoću preobraziti u radost, samo ako vjerujete i dozvolite Mi da djelujem ....

AMEN

Neslobodan je svaki čovjek koji se osjeća pripadan jednoj crkvi .... tj. drži se jedne određene tradicije .... bez da pritom nalazi unutarnje zadovoljstvo. On čini ono što po propisima treba činiti no, niti ima čvrstu vjeru da putem svojih postupaka prilazi bliže Bogu, niti on sam uspostavlja vezu s Bogom baš zato što mu nedostaje vjera. Osim toga, baš ti ljudi razmišljaju slabo o Bogu i o pravoj vjeri. Oni su praktično ugurani u nešto što im priječi da imaju vlastito mišljenje. A takva jedna vjera pred Bogom je od male vrijednosti, jer to nije prava vjera, nego samo mehaničko izvođenje ljudski donešenih zapovijedi koje se događa bez ikakvog ljudskog razmišljanja.

Vjerovati bez dvojbe da Bog jeste .... da je On biće nadasve puno Ljubavi, da Njegova Ljubav želi biti prenešena na svo Stvaranje .... i onda se Tom Biću klanjati i moliti, Njemu prinositi potpunu vjeru i onda Ga slijediti i biti Mu poslušan na svaki način .... putem ispunjavanja Njegovih zapovijedi, da Ga se ljubi iznad svega drugoga, i bližnjega kao samog sebe .... to svakog čovjeka približava Bogu i donosi mu Njegovu nepodjeljenju Ljubav. Taj čovjek tad svjesno živi život sljedbeništva Isusa, živi čisto kršćansko učenje, pripada istinskoj Kristovoj crkvi jer vjeruje Bogu po volji. Drži se podalje od ljudski donešenih zapovijedi a s druge strane se trudi biti onaj koji donosi blagoslov čovječanstvu time što je spreman služiti Bogu i na taj način se zalaže za pravu vjeru, koju je svijet već potpuno izgubio ....

Tek tad svijetu može biti propovjedano ono što je ispravno; Istina odozgor može biti ponuđena i tek tada vjera opet postati živa, budući da Sam Bog govori ljudima i objavljuje im koji put je najprohodniji a i pored toga dovodi do cilja .... Kako li se samo malo svijet drži toga što je jedino pravo pred Bogom i što je za shvatiti kao pravu Kristovu crkvu. A koliko često svijet slijedi ono što se od strane zemaljske crkve zahtijeva .... a što opet ima tako malo važnosti pred Bogom, jer ni najmanje ne pridonosi razvoju duše prema gore ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

IZVOR SNAGE .... ATEISTI ....

B.D. 1802a from 5. veljača 1941, taken from Book No. 27

Ništa na svijetu ne može se odvojiti od snage koja sve održava. Jer bez te snage nema ni postojanja. Odvajanje od te snage koja sve održava bilo bi dakle istoznacno sa "prestankom postojanja". Tako da sve što postoji mora svjedociti o snazi koja nema nikakav drugi izvor nego Samoga Boga. Jer mora postojati nešto odakle snaga proizlazi .... mora postojati izvor te snage. Kako se naziva Izvor snage, nevažno je, samo ako Ga se priznaje. Zamisliti sebi jedno Bice kao Izvor snage tek je posljedica priznavanja Istoga.

Sve dok je covjek u svojoj najdubljoj unutrašnjosti svjestan snage koja održava svjetove i tvorevine, on ni ne nijece vjecno Božanstvo, pošto on tu snagu spoznaje kao nešto Božansko, iako ju ne 'zaodijeva' u odredenu formu. Sve što treba je uvijek potvrditi vezu sa svim djelima stvaranja a i sebe samoga doživljavati kao takvo jedno djelo stvaranja, koje se u neku ruku nalazi u najužoj vezi sa tom sve-održavajucom Snagom.

No ako on vezu stvaralacke Snage sa stvorenim stvarima, u koje spada i covjek, nijece (u smislu, 'boriti se protiv') ) .... Dakle, ako stvorene stvari, kao jednom nastale, smatra neovisnima od stvaralacke Snage, on tada nijece Boga, sasvim svejedno što on sebi predstavlja pod pojmom 'Boga'. Pa tako tvrdi da je sve što je u svemiru, jedno samo-uvjetovano z-bivanje, koje je eto nastalo bez plana, bez smisla i bez svrhe. On tada cijelom djelu stvaranja porice njegovo pre-mudro obrazloženje, medupovezanost pojedinacnih tvorevina i njegovo odredenje.

Tad on ne priznaje svrhu onoga što vidi, vec sve vidi kao proizvod procesa koji se neprestano ponavlja, no koji ne bi trebao dublje ocjenjivati, što znaci koji za temelj nema niti obrazloženje niti svrhovitost. Ono što jeste, po njegovom je mišljenju tako nastalo samo iz sebe, te niti ima Konstruktora niti Upravljaca nad sobom; po tome niti ima dublji smisao niti odredenu svrhu osim one koju mu je covjek sam dao. Svaku medu-povezanost jednog stvorenja sa drugim on nijece (u smislu, 'boriti se protiv') ), i covjek kao takav za njega je samo jedno potpuno izolirano stvorenje, koje se vec s obzirom na svoju sposobnost uklapa u cijelo stvaranje i koje iz onoga što ga okružuje treba izvuci najvecu mogucu korist.

I tad on svakom djelu stvaranja, pa tako i covjeku, daje baš samo taj kratki vremenski rok svog postojanja i uvjeren je da se nakon tog kratkog postojanja na Zemlji ponovo raspada u ništa i propada .... Takvo jedno shvacanje dakle skroz je krivo. Kad bi vjecno Božanstvo obdarivalo stvaranje Svojom snagom u skladu sa ovim shvacanjem, što ce reci, kad bi prekinulo povezanost sa djelima stvaranja tako kako sebi to (takav) ) covjek zamišlja, odjednom ništa više ne bi postojalo, jer kad bi snaga koja sve održava bila povucena od stvorenja, njegovo postojanje bi se okoncalo. Tako dakle Bog, bez da Je priznat, i dalje dostavlja Svoju snagu covjeku koji Ga nijece .... Krivo shvacanje zemaljski nije toliko štetno, no duhovno je šteta nezamisliva.

(Prekid)

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

POSLJEDICE NEPRIZNAVANJA BOŽANSTVA KAO BICA ....

B.D. 1802b from 5. veljača 1941, taken from Book No. 27

Što je covjek uporniji u svom gledištu da svemir otkriva prirodnu silu, a ne djelovanje jednog sasvim savršenog bica, utoliko više se duhovno u njemu nastoji osloboditi od te odvojiti od te sve-održavajuce sile, a volja za udaljavanjem umanjuje i dotok sile, tako da to duhovno ostaje nespašeno. Ne željeti priznati Božanstvo kao bice predstavlja odbijanje snage koju Bog želi prenijeti ljudima.

Covjek je izgubio svaki osjecaj srodnosti i pripadnosti Bogu, on je i pored svojeg ranijeg dugog zemaljskog prolaza (kroz materiju) ) još u najstrašnijoj odbojnosti prema Njemu; on Ga ne priznaje, zato što Ga njegov duh ne želi priznati, što onda nalazi svoj izražaj u potpuno krivom mišljenju o djelu stvaranja (svemiru, svijetu) ) i njegovom nastanku. Onaj tko se smatra potpuno nezavisan od stvaralacke sile, što znaci, tko se ne osjeca usko povezan sa tom silom, on to i nije, kad si prokocka dotok snage koja kao rezultat ima duhovnu spoznaju.

Nijekati Boga mora za sobom povlaciti duhovno propadanje, pošto se covjek uzoholi (tj. previše pouzda u sebe,) ) ako vjeruje da može potpuno nezavisno oblikovati svoj zemaljski život .... Božji ce protivnik takve ljude neprestano podupirati, time što se trudi takve krive stavove još potkrijepiti i ucvrstiti i time dakle covjeka želi opredijeliti da se opire protiv mišljenja da Bog kao Bice upravlja svemirom i odreduje sudbinu pojedinca. Takav covjek dakle takvu misao doživljava kao teret i tlacenje, pa je zato odbija i vjeruje da se od Božanstva može osloboditi, ako Ga odbija. I on se iznova ogrješuje protiv Boga, jer ne koristi milost utjelovljenja kao covjek, i dakle teško da može uspostaviti vezu sa Bogom, i time dakle uzaludno živi svoj zemaljski život.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KRISTOVO UČENJE... VRŠENJE DESET ZAPOVIJEDI... ZAPOVIJED LJUBAVI...

B.D. 1805 from 9. veljača 1941, taken from Book No. 27

Čovjek rijetko može biti potaknut na prihvaćanje nekog učenja koje mu izgleda dosadno, i stoga mu ono treba biti ponuđeno tako da se izbjegne svaki nesporazum (nesklad). Ono najprije treba biti objektivno obrazloženo, i čovjek mora prepoznati da samo Božja Ljubav daje jedno takvo učenje zbog njegovog usavršavanja. Čovjeku je pokazano što on treba činiti i kakav on treba biti, kako bi postao savršen... On mora biti upućen, njemu moraju biti prenesene zapovijedi, i on se mora dobrovoljno podložiti svemu što je zahtijevano. Onda je učenje odozgor uspješno, onda mu ono donosi ono što je njegova svrha... stupanj duševne zrelosti koji je preduvjet za ulazak u vječni život. Kristovo učenje dakle, obuhvaća sve zapovijedi, čije ispunjanje doprinosi oblikovanju duše prema Božjoj volji. Ljudima su dane smjernice kojih se oni trebaju držati; oni su od Boga podučeni što je ispravno, a što neispravno, što oni trebaju činiti, a što propustiti (ne činiti). I žele li oni sad Bogu-ugodno živjeti, žele li Mu oni služiti, steći Njegovu Ljubav, onda se oni moraju strogo držati vršenja ovih zapovijedi, čak i ako im se one osobito ne sviđaju. Uvijek će vršenje Božjih zapovijedi tražiti samokontrolu, zahtijevat će odricanje ili prevladavanje, i čovjek će uvijek morati nešto napustiti (od nečega odustati), želi li on u potpunosti slijediti Božanske zapovijedi. Jer vršenje zapovijedi uvijek znači samoodricanje. Bog je donio ove zapovijedi, budući ljudi teže upravo suprotnom onome što Bog želi i izražava kroz Svoje zapovijedi. Stoga On mora postaviti ljudima izvjesno ograničenje, oni se takoreći moraju izboriti protiv snažne želje u njima, što oni međutim ne bi napravili da nije zahtijevano od Boga, a posljedica čega bi bila da bi oni popustili unutarnjoj želji (žudnji), i njihovo stanje zrelosti bi bilo izuzetno ugroženo. Bog je u Svojim zapovijedima utvrdio sve što je ljudima potrebno uvažiti, i On je ove zapovijedi sažeo u Svoju zapovijed Ljubavi: ljubiti Boga iznad svega, i bližnjega kao sebe samoga. Tko vjerno vrši ove obje zapovijedi, on će sam od sebe činiti sve što Bog kroz deset zapovijedi nalaže ljudima činiti. I tako će Božansko učenje uvijek opominjati jedino na Ljubav, i tko se trudi živjeti u Ljubavi, on također živi potpuno sukladno Božanskom učenju. Njemu neće biti potrebno dati nikakve posebne zapovijedi, jer će on sam od sebe, budući živi u Ljubavi, svakom čovjeku također u susret nositi svoju Ljubav; on će prije svega prezati (uzmicati) od onoga što ide protiv Božanskih zapovijedi, jer budući da se on već oblikovao u Ljubav, on ni ne može dati ništa drugo nego Ljubav, i njegov život će uvijek odgovarati Božanskom učenju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

JAVNO CRKVENO SLUŽENJE .... TRADICIJA

B.D. 1814 from 16. veljača 1941, taken from Book No. 27

Javno služenje Bogu može zaista korespondirati sa Božjom voljom ako su svi ljudi istodobno potstaknuti dubokom željom da kontaktiraju Božanskog Gospodina i Spasitelja, i tako je svaka osoba također voljna služiti Bogu. Ali ljudi obično samo udovoljavaju običaju, navici, koja je bila očuvana generacijama, posljedično tome to je jedva jedvice iskrena potreba. Jedna akcija, koja bi ljudima stvarno trebala biti strahovito značajna, je postala rutina .... Ljudi sebe samo intelektualno pripremaju za kontakt s Bogom, to jest, oni pokušavaju uzdignuti svoje misli k Njemu, a ipak njihovo srce ne mora biti umiješano. Kontakt s Bogom, međutim, treba doći iz srca. Ući u sjedinjenje sa Bogom je stanje koje u zemaljskom životu treba biti jedini čovjekov cilj, pošto je on onda probudio u sebi osjećaj pripadnosti Bogu, iz Kojeg je proizašao. On nikad nije bio odvojen od elementarne sile ali ju nije realizirao i tako se osjeća vrlo daleko udaljen od nje, dok će svjesno sjedinjenje sa Bogom premostiti prividno odvajanje i biće će sebe prepoznati kao vječno povezano sa svojim Stvoriteljem.

Kada se istinski vjernici okupe zbog javnog služenja njihove sjedinjene molitve će doseći Nebeskog Oca, i Bog će biti vrlo zadovoljan. Ali kada se ljudi sastanu zajedno bez duboke religiozne vjere i jedino zbog ispunjavanja tradicionalnih zahtjeva, njihove misli će često lutati a dubok doživljaj bliskosti sa Bogom ne dolazi u obzir. Ljudi će zasigurno uložiti trud da bi primili Riječ Božju, ali ovu će, također, čuti više sa ušima nego srcem i imat će duhovno blagotvoran efekt jedino ako ju osoba nastoji primjeniti u praksi. Ali obično su ljudi zadovoljni sa ovim kratkim periodom javnog crkvenog služenja i vjeruju kako su ispunili svoju dužnost prisustvovanjem, to jest, time što su Boga javno priznali. Ali Bog ne pridaje nikakve važnosti vanjskim djelima, On vrednuje težnju srca za Njime. A težnja srca da bude sa Njime ne primjećuje vrijeme i formalnosti, ono će uspostaviti kontakt sa Njime kako i kad se osjeća potstaknuto na to. Ono će tražiti Boga zbog svoje unutarnje žudnje a ne kako bi svijetu pribavilo dokaz svoje vjere. I stoga je jedino važan iskren kontakt između ljudskog bića i njegovog Stvoritelja, a javna služba Bogu će biti skup potpuno pobožnih ljudi koji u svojim srcima imaju volju da bi se sjedinili s Njime.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUH ISTINE... STIJENA VJERE... BOŽJA MILOST...

B.D. 1819 from 18. veljača 1941, taken from Book No. 27

Duh Istine će biti izliven na one ljude koji vjerno vrše ono što Bog od njih traži kroz Svoje zapovijedi, budući Gospodar kaže: „Kojeg ću vam Ja poslati...“. I ako sada On ispuni Svoje obećanje, to vama izgleda nevjerojatno. I tako vi ne pridajete nikakvu važnost Njegovoj Riječi, vi nju ne uzimate za ozbiljno ili, ona ne postaje živa u vama, ona ostaje tek prazna riječ, koju vi čitate samo prema slovu, ali joj ne pripisujete nikakav dublji smisao. Ono što je vama sada objavljeno odozgor, moralo bi vam biti dokaz da se sve ispunjava kako je pisano... da čovjek mora samo činiti svoje, kako bi bio dostojan Božanske Riječi. On treba doći do čvrste vjere, tako da iz ove stijene vjere može poteći živa voda. A baš vjera je još vrlo slaba u vama ljudima. Vi vjerujete samo ono što odobri vaš razum, ali vi također trebate vjerovati ono što vaš razum ne shvaća, a da bi mogli to vjerovati, molite za Božju milost, jer bez Božje milosti vi niste sposobni prepoznati Istinu; tako će onaj tko moli za Božansku milost, jasno i lucidno (očito) prepoznati što je Istina, a što je laž... A budući da Bog obećava svoj blagoslov onome tko razdjeljuje Istinu koja dolazi odozgor, on neće nikada zadržati za sebe ovaj dragocjeni dar milosti, nego će nastojati bližnjemu predati ono što njega samoga neizmjerno usrećuje. I on će se odvažno zalagati za širenje Božanske Riječi, čak i ako ona bude povremeno, pa i češće, odbijena. Jer, on neće nikada napustiti ono što je prepoznao kao Istinu, budući on stoji u najdubljoj vjeri u djelovanje Boga, Kojemu ništa nije nemoguće.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ERUPCIJE .... - RAZNOLIKOST ZVIJEZDA ....

B.D. 1823 from 21. veljača 1941, taken from Book No. 27

Prirodni zakon primjenjiv na svemir .... je neuništivost svega u postojanju. Ništa ne može prestati postojati, namjesto toga, to se jedino uvijek može promijeniti u skladu sa Božjom voljom. A ova se promjena, zauzvrat, događa na način da nešto postaje nevidljivo kako bi se negdje drugdje opet pojavilo u vidljivom stanju. Ovaj zakon svojstven je čak najsitnijem djelu stvaranja, tako da prividna dezintegracija samo predstavlja transformaciju onog što je prethodno postojalo. Posljedično tome, čak velika djela stvaranja, takva poput zvijezda, mogu uzeti različite oblike; unatoč tome, ovaj se proces događa tijekom jednog izuzetno dugog vremenskog perioda, tijekom tisuća godina sukladno zemaljskom vremenu, tako da se oni nikada ne mogu promatrati od strane ljudi, u onoj mjeri koliko se tiče temeljne promjene djela stvaranja. Onda su erupcije pojedinačnih djela stvaranja uglavnom razlog za oblikovanje novih tvorevina od sličnih tvorevina manjih dimenzija. Ove nove tvorevine prikazuju iste karakteristike i sastav kao djelo stvaranja iz kojeg su potekle. Time, u susjedstvu sunca zvijezde uvijek postoje koje su istih supstanci i prirodni zakoni prikazuju njihovu srodnost sa samim ovim suncem. Sa svjetovnog gledišta, sunce prema tome ne može biti ništa drugo nego jedna beskrajno uvećana formacija istog sastava kao njezine okružujuće planete, pošto su ove djela stvaranja koja su potekla iz njega. Kao rezultat toga, sve ove zvijezde bi također trebale biti nastanjene sa istim bićima. Ali to je gdje ogromna razlika postaje očigledna. Ni jedno djelo stvaranja ne nastanjuje iste žive organizme kao drugo, i prema tome izvanjska struktura svake zvijezde se također razlikuje, i uvijek u odnosu na njezine žive stanovnike. A ovo, zauzvrat, također isključuje isti materijalni sastav .... Otud, jedino jezgra svake zvijezde je temeljna supstanca, izvanjski se pokrov, međutim, podudara sa živim bićima koja su joj dodjeljena. Sve što postoji u susjedstvu sunca je poteklo iz ovog sunca, to jest, bilo je izbačeno (ispljuvano)) iz njega, ali od trenutka njegove neovisnosti je prisvojilo karakteristike koje se podudaraju sa živim bićima kojima će ovo djelo stvaranja služiti kao prebivalište. Beskrajno raznoliki stupnjevi zrelosti i dalje nesavršenih duhovnih bića također potrebuju beskrajno mnogo tvorevina različitih struktura, i u tome leži razlog za ranolikost zvijezda.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

DUHOVNO OBJAŠNJENJE ZA ERUPCIJE .... SLUŽENJE NA SVJETLU ....

B.D. 1826 from 24. veljača 1941, taken from Book No. 27

Kako bi ucinio da duhovna supstanca osjeca njezino prognanstvo, ona mora postati svjesna i njezina vlastitog stanja ogranicenja baš kao i slobode volje. Ona mora prvo doživjeti kao bol i smatrati drugo kao vrijedno stremljenja, onda ce ona uvijek sudjelovati u tome da sebe oslobodi od prvog stanja kako bi postigla slobodu volje. Tako bica svjetla moraju transmitirati potonje do djela stvaranja cija duhovna supstanca i dalje vene u tami. Ova moraju pronaci svjetlosnu zraku prijatnom i neprestano žudjeti za više. Otud, ono mora željeti uzdici se gdje postoji izobilje svjetla. Medutim, svako zracenje svjetla je rezultat pomocne aktivnosti, to jest, u jednom ili drugom obliku aktivnost bica koja služe mora doci prije nego se zracenja svjetla mogu regularno dogadati. Premda je svaka izvanjska forma izložena zracenju svjetla, ipak potpuno ukruceni duh sebe okrece od njega i potrebno je beskonacno dugo vrijeme prije nego sebe otvori za svjetlo, to jest, dok ne dozvoli sebi biti afektiran njime. Ali onda ce se žudnja za njime probiti/eksplodirati sa elementarnom silom. Onda ce sve što je prethodno bilo dolje ispod sebe izgurati kroz površinu i stremiti za svjetlom, i duhovna supstanca koja za njim žudi ce biti oslobodena od njezinog dugog zarobljeništva kroz erupcije i nastavit ce njezin proces razvoja u drugoj izvanjskoj formi. I takva se silna erupcija približava Zemlji, cija zavezana duhovna bica žude za oslobadanjem, za svjetlom i pomocnom aktivnošcu. I duhovna supstanca koja vene dolje ispod u tami posebice stremi nagore kada duhovna bica na Zemlji podbace iskoristiti obilje svjetla kojeg primaju i ucinkovito ga ignoriraju. Onda ce se nezrele duhovne supstance htjeti dokopati ovog svjetla i stremiti ka njemu sa elementarnom silom, koja sebe ocituje kroz prirodne katastrofe i stvara temeljne promjene s obzirom na duhovne struje. Jer onda ce duhovna supstanca, kada je dosegla površinu Zemlje, otkriti svaku duhovnu struju do velike mjere i prema tome ce oduzeti duhovnu snagu od vec više razvijenih bica koja zanemaruju ovu snagu i ne koriste je, što cesto predstavlja smrt ovih bica na Zemlji .... Nezrela duhovna supstanca se služi duhovnom snagom time što znacajno mijenja njezinu izvanjsku formu, to jest, time što je osigurala pristup za svjetlo. Od onda nadalje ova duhovna supstanca može nastaviti njezin proces razvoja na Zemlji, time slobodno stremiti ka svjetlu, ona jedino mora koristiti snagu na njezinom raspolaganju kroz pomocnu aktivnost. Medutim, jednom kada se cežnja za svjetlosšcu probudila u duhovnoj supstanci, ona se više nece protiviti da na jedan ili drugi nacin bude u službi, jer onda doživljava ovu aktivnost kao sredstva za primanje više svjetla i istovremeno osjeca otpuštanje okova njezine izvanjske forme, i premda proces razvoja sada korespondira sa zakonom prisile bice ga je unatoc tome voljno poduzeti, njegova se vlastita volja, premda onemogucena, slaže sa Božanskom voljom.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISPUNJENJE SLUŽBENE DUŽNOSTI ....

B.D. 1829 from 24. veljača 1941, taken from Book No. 27

Vi nikada ne bi trebali biti zadovoljni time da samo ispunite vašu službenu dužnost nego bi trebali napraviti više od toga, vi bi trebali dobrovoljno prihvatiti zadatak kojeg ljudi ne ocekuju od vas da ucinite ali kojeg bi vi trebali napraviti radi Ljubavi .... jedino onda cete biti s Ljubavlju aktivni i jedino ovaj napor ce biti cijenjen i donijeti vam blagoslove za vjecnost. Ljudi koji poslušno sprovode njihov zemaljski rad vjeruju za sebe kako su napravili dovoljno. U tom slucaju njihov je život u stvari ispunjenje dužnosti ali unatoc tome to nije svjesno služenje u Ljubavi .... Štogod službena dužnost zahtjeva da bude ucinjeno se nepromjenjivo podudara sa svjetovnim ciljevima. Sve što ima procišcavajuci utjecaj na dušu nece niti biti zahtjevano niti sprovodeno kao službena dužnost vec to uvijek mora biti ucinjeno u apsolutnoj slobodi volje, i to je zašto se o dušinom napretku može govoriti jedino kada osoba radi povrh njegove dužnosti i nece prekinuti takvu dobrodušnu aktivnost.

Medutim, što god da ljudsko bice preuzme na sebe ili nametne drugima kao jednu obavezu jedino ima zemaljsku vrijednost, pošto Ljubav spram bližnjega ne treba nužno biti pokretacka sila ispunjavanja službene dužnosti. Postoje, kao pravilo, ljudski zakoni koji imaju namjeru održati svjetovni red, ispunjenje kojih je prema tome ucinkovito nužno kako bi se borilo protiv ljudske slabe volje, jer mnogi ljudi ne bi sprovodili što ih službena dužnost obavezuje uciniti ako u njima ne bi bio kultiviran osjecaj dužnosti. Sve što cine je time u jednu ili drugu ruku uvjetno i rezultira u nekoj vrsti zemaljske dobrobiti. Jedan zemaljski nacin života koji jedino prikazuje jedan beskrajan niz dijela, od kojih sva upadaju u kategoriju ispunjavanja službenih dužnosti, ni u kojem slucaju ne mora rezultirati u psihološkom stanju zrelosti, jer baš ovo ispunjavanje službene dužnosti sprijecava ljude od toga da budu uistinu aktivni s Ljubavlju.

Premda ispunjenje službene dužnosti ne može biti prikazano ljudima kao pogrešno ili nepotrebno, ono unatoc tome dovodi ljudsku dušu u izvjesnu opasnost, jer što on to više koristi kao vodeci princip ljudskog života, to više znacenja on pridaje baš ovoj dužnosti i to više on vjeruje za sebe kako je pošteden od istinskih aktivnosti Ljubavi, jer smatra njegovo vrijeme dovoljno iskorištenim a ipak on duhovno zaostaje ako podbacuje ljubiti, tj., unatoc tome što je potpuno zaokupljen službenim dužnostima, on nije potaknut od strane Ljubavi uciniti ‘više’ .... pomoci njegovim bližnjim ljudskim bicima i duhovno i fizicki sa djelima koja nisu nikada zahtjevana od strane ljudi i prema tome Ljubav isto tako nikad ne može postati službena dužnost. Ispunjenje službene dužnosti samo po sebi zasigurno treba biti priznato na jedan zemaljski nacin ali ono nije od važnosti za vjecnost, time ljudsko bice mora dati sve od sebe i pokušati biti pomocan njegovom vlastitom slobodnom voljom. On ne bi trebao biti zadovoljan sa ispunjavanjem službene dužnosti nego sam od sebe napraviti ‘više’ .... on bi trebao dati i pomoci sa Ljubavlju, tako da ce njegova duša pronaci spasenje, koja uvijek jedino ima koristi od onog što ljudsko bice cini svojom vlastitom slobodnom voljom i u nesebicnoj Ljubavi spram bližnjega.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SLIJEDITI ISUSA ....

B.D. 1834 from 27. veljača 1941, taken from Book No. 27

Postoji samo jedan put koji vodi u vječni život i u sjedinjenje s Bogom .... put kroz Isusa Krista, a tko odbija Krista, neće nikada moći ući kroz vrata neba u vječno blaženstvo. Čovjek mora hodati istim putem kojim je hodao Isus na Zemlji, putem Ljubavi i patnje, budući se jedino kroz Ljubav on može iskupiti, i kroz patnju smanjiti krivnju grijeha. A, da bi to mogao, mora mu biti prenesena milost koju je Isus stekao kroz smrt na Križu, koju on opet može primiti tek kada on prizna Isusa Krista kao Otkupitelja i Sina Božjeg. On mora stajati u vjeri u Božanskog Otkupitelja .... mora vjerovati da Ga je Sam Bog poslao na Zemlju, kako bi onda mogao u svoj punini uzeti prebivalište u Njemu .... on mora vjerovati da je Sama Božanska Ljubav sišla dole ljudima, i on jedino onda pokazuje vjeru u Boga, kada priznaje djelo otkupljenja kao čin najveće Ljubavi za ljude, i želi imati udio u blagoslovu djela otkupljenja. Isus je rekao: „Nitko ne dolazi Ocu, osim kroz Mene ....“ Isus ove Riječi nije izgovorio kao čovjek, nego te Riječi treba razumjeti duhovno. On Osobno je bio čista Ljubav, i stoga čovjek treba sebe oblikovati u Ljubav, da bi bio sjedinjen s Ocem, Koji je Ljubav Osobno. Ali, ako čovjek stoji u Ljubavi, onda će on također prepoznati da je Isus Krist utjelovljenje (pojam, suština, cjelokupnost, oličenje, sadržaj) vječnog Božanstva. On više neće moći odijeliti Krista od Boga, i stoga će Ljubav biti jedini put (način) da dođe do Boga. Ali, ako čovjek ne priznaje Krista, on nikada ne može biti u ispravnom razmišljanju. A, ako on također želi ustvrditi Boga, to nije duboka vjera, koja odvaja Boga i Krista jednog od drugoga. On sebi stvara obmanjujući pojam za vječno Božanstvo. Kršćanska doktrina propisuje kao najvažniju stvar dvije zapovijedi: ljubi Boga iznad svega, i bližnjega kao samoga sebe. Da bi mogao ispuniti ovu zapovijed, on sam mora biti Ljubav, i stoga mora hodati istim putem kojim je hodao Isus na Zemlji; on mora razdjeljivati Ljubav na svim svojim životnim putevima, a budući je Bog Sama Ljubav, on kroz svako djelo Ljubavi privlači sebi vječno Božanstvo, tako se sjedinjuje s njim, i onda se odvija isto što je Isus naveo riječima: „Otac i Ja smo ('smo' je napisano preko 'jest', opaska urednika) jedno ....“ On je jednako tako Sebe sjedinio s Bogom kroz Njegovu ogromnu Ljubav, tako da je s punim pravom mogao izgovoriti ove Riječi, budući je Njegovo biće bilo u potpunosti prožeto Božanskim Duhom, stoga je Otac .... vječno Božanstvo .... bio u Sinu, u Onomu, Koji je proizašao iz Njega, i više za vječnost nisu mogli biti razdvojeni jedan od drugoga. A ovo stapanje sa izvornom snagom će uvijek biti posljedica iskrene Ljubavi prema Bogu i prema ljudima, stoga je Ljubav put koji vodi Bogu. Djelo Otkupljenja je bilo najveće djelo Ljubavi jednog čovjeka za cijelo čovječanstvo. Tko to ne prepoznaje (priznaje), mora biti lišen svake Ljubavi, inače bi on jasno mogao prepoznati vezu, i nestalo bi bilo kakve sumnje o Božanstvenosti Isusa. Bez Ljubavi, međutim, put uvis neće nikada moći biti prevaljen, jer onda čovjek ne slijedi Isusa; on ne pripada onima koji su kroz Njegovu smrt na Križu bili otkupljeni, i time je izgubljen za vječnosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel