Nova Objava koju je primila Bertha Dudde

Objava Br. 1353 - 1442

Molimo vas obratite posebnu pažnju na činjenicu da su Božje Riječi koje su nam upućene ne-denominacijske.

Sadržaj ove publikacije ni u kom slučaju ne namjerava privući članove bilo koje Kršćanske vjerske pripadnosti, niti regrutirati članove u bilo koju drugu vjersku pripadnost.

Njena jedina svrha je učiniti današnju Božju Riječ... dostupnom svim ljudima.

Između 1937. i 1965., Berthi Dudde je bilo dozvoljeno na dnevnoj bazi primati i zabilježiti 9030 pojedinačnih Objava.

Objavljivanje Objava je omogućeno zahvaljujući aktivnoj podršci mnogih prijatelja Božje Nove Objave.

Neka ova Božja Riječ postane blagoslov mnogim ljudima. (Također vidi B.D. br. 4015)

Razdjeljivanje Objava je vrlo poželjno. Moraju se prosljeđivati jedino cjelovite i nepromijenjene Objave. (Također vidi B.D. br. 8899)

‘Tko ima Moje Zapovjedi i čuva ih, taj Me ljubi... i Ja ću ljubiti njega i njemu se očitovati...’ Ivan 14,21

Izdavač, Hans-Willi Schmitz

http://www.bertha-dudde.org/hr

Bertha Dudde – Autobiografija

Na zahtjev mnogih prijatelja, Bertha Dudde je 1953. napisala sljedeću biografiju:

Objave ‘Unutarnje Riječi’ dobijam i zapisujem od dana 15. Lipnja 1937. godine. Da bih ispunila želje mnogih svojih prijatelja, ja ću vam dati opis svoga zemaljskog života, kratko objašnjenje o onome što sam na duhovan način primila, kao i moje vlastite osjećaje o svemu tomu.

Rođena sam 1. Travnja 1891. godine u Liegnitzu u Šleziji, današnja Poljska, kao druga kći jednog umjetničkog slikara. Djetinjstvo sam proživjela skladno u svom roditeljskom domu uz svojih šest sestara. Egzistencijalne nevolje sam upoznala vrlo rano. Mojim roditeljima je trebao novac tako da sam svoju sklonost šivanju iskoristila ne bih li bila od koristi svojoj obitelji. No i pored toga, roditelji su imali novčanih problema, a time i brige, tako da sam se sve do nedavno trudila pomoći svojoj obitelji.

Moji roditelji su bili različitih vjeroispovijesti. Otac je bio protestant, a majka katolkinja. Mi djeca smo bili odgajani u katoličkoj vjeri, ali na nas nitko nije vršio pritisak ili nas pak prisiljavao da slijedimo crkvene običaje, tako da je kasnije svatko od nas mogao sam za sebe i u potpunoj slobodi odlučivati o svojoj vjerskoj pripadnosti.

Ja osobno sam bila religiozna, ali doktrinu katoličkog sustava nisam mogla prihvatiti, iako sam poštivala crkvu. Jednostavno nisam mogla na van zastupati nešto što moja unutrašnja savjest nije prihvaćala s potpunim uvjerenjem. Tako sam prestala odlaziti u crkvu, od propovijedi sam čula samo malo, i nisam imala nikakvo poznavanje Biblije. Nisam čitala nikakvu religijsku ili pak naučnu literaturu i nisam se priključila nekoj drugoj grupi ili religijskoj sekti.

Tko poznaje katolički oblik vjere, zna u kakve sve nevolje zapadne čovjek sa svojom savjesti ako je se želi osloboditi. Ja također od toga nisam bila pošteđena. Ali u meni je ostalo pitanje: što i gdje je ono što je ispravno (ili ‘što je Istina, i gdje je čovjek može pronaći?’).

Često bih, dok sam molila Molitvu Gospodnju (‘Oče Naš’), preklinjala Gospoda da mi dozvoli pronaći Njegovo kraljevstvo. Ova molitva se ispunila 15. lipnja 1937. godine. Molila sam se tiho i osluškivala svoju unutrašnjost – bila sam skroz mirna – u takvom stanju sam se često nalazila, jer me za vrijeme toga uvijek obuzimao čudesan mir, i misli koje su mi pritom dolazile – u predjelu srca, ne u glavi –pružale su mi utjehu i davale snagu.

Još nisam znala da su mi te misli bile ´dane´, sve dok u jednom čudnom snu nisam doživjela nešto, što se kasnije ispostavilo kao Istina, što me ponukalo zapisivati te `misli’.

Tako mi je jednog određenog dana, dok sam osluškivala svoju unutrašnjost, jasno i glasno došao niz riječi, koje sam zapisala. To je bila prva poruka koju sam zapisala i ona je započinjala ovako: ‘U početku bijaše Riječ! Te Deum (početna riječ himne ‘Te Deum laudamus’, tj. ‘Tebe Bože slavimo’) Stvoritelju Neba i Zemlje!’

A onda su se pojavile sumnje: ‘Jesi li to sama od sebe napisala?’ – Ukratko, hrvala sam se, molila se i vodila mnoge unutarnje borbe, ali uvijek su riječi iznova nadolazile poput rijeke, poput velikog toka mudrosti pred kojim sam drhtala. – A onda me Sam Bog oslobodio sumnji, On mi je odgovorio i prepoznala sam Njega u Njegovoj Riječi kao našeg Oca. Moja vjera je rasla, sumnje su postajale sve manje, a ja sam primala i zapisivala svakodnevno.

Sadržaj zapisanog je prelazio moje znanje. Izrazi, koje nisam nikad čula, ili pak o njima čitala, čudni pojmovi na stranom jeziku, naučni pojmovi kao i upute nezaustavljivo su mi pritjecali. A povrh svega, ljubavne izjave Oca Nebeskog kakve još nikad nisam čula, a koje, na kraju krajeva, daju utočište i objašnjavaju sva pitanja o našim životima i smislu našeg postojanja.

Te ‘Riječi’ mi dolaze na sljedeći način: nakon unutarnje molitve i kratke koncentracije, osluškujem prema unutra. Tamo se tada javljaju jasno izražene misli, a riječi, jedna po jedna, jasno teku – uvijek tri ili četiri odjednom, slično radijskom priopćenju ili meteorološkom izvještaju, i to polako tako da s lakoćom mogu pratiti i zapisivati jedan dio rečenice za drugim.

Riječi zapisujem stenografski, kao po diktatu, bez da mislima ili konstruktivno sudjelujem u tome. Pritom nisam ni u kakvom stanju transa; osim toga, ja ne oblikujem rečenice, nego mi riječi na izvjestan način priskaču, bez da za vrijeme pisanja obuhvaćam značenje zapisanog.

Danima poslije toga, ili čak tjednima, taj stenogram prenosim u čisti zapis, bez da ga prije toga pročitam, riječ po riječ, bez mijenjanja ili ´poboljšavanja´ jednog jedinog sloga, a ni u kojem slučaju ne obrađujući smisao rečenog niti ga stilizirajući. Trajanje jednog takvog diktata iznosi oko pola sata. Izričito bih naglasila da taj proces ne nastaje kao proizvod bilo kakvog pritiska, tj. prisile, niti se događa u ekstatičnom stanju. Sve se to događa trezveno i jednostavno, bez ikakvog uzbuđenja ili utjecaja moje vlastite volje. U bilo koje doba mogu prekinuti Objavu te je nakon deset sati ili dana usred prekinute rečenice jednostavno nastaviti. Bez da sam ranije mi dano pročitala, Objava mi ponovno biva tečno diktirana u pero.

Volja mi je, dakle, oslobođena od bilo kakve prisile – ono što ja želim, je služiti Bogu i činiti ono što Njegova Sveta Volja zahtijeva od mene.

Mogu u svoj Istini izjaviti da sam do ove Istine bila ‘vođena’, i da su mi pojmovi u potpunosti bili i morali biti strani. Tek godinama poslije pronašla sam potvrdu onog što sam primila, kada sam upoznala zapise štajerskog mistika Jakoba Lorbera. Nemoguće je pojmiti moju radost tijekom čitanja velikih Lorberovih djela, ‘Velikog Ivanovog Evanđelja’ i ‘Isusovog djetinjstva’. Tek tada sam doznala da je i drugim ljudima bila dana Riječ Gospodnja, da je Bog, Gospod, u svim razdobljima pričao Svojoj djeci i da će i ubuduće nastaviti pričati, jer beskrajna Očeva Ljubav i milost ni ne može drugačije.

U Lorberovim zapisima otkrila sam isto ono što je i meni bilo dano. Često nisam razumjela Riječ koja bi mi došla, međutim, Nebeski Otac mi je u Svojoj Ljubavi davao i objašnjenja. Bilo je i čudesnih događaja, koje je pojedinačno sada nemoguće navesti, ali koji svjedoče o nezamislivoj poniznosti i Očinskoj blagosti.

U nedostatku sveukupnog obrazovanja, uvijek sam se smatrala neispisanom stranicom. Nedostatak novca i vremena sprječavali su me da čitam dobre knjige kao i da posjećujem predavanja. Znala sam samo za naporan rad od ranog jutra do kasno uvečer. I pored toga sam svakodnevno primala slasne obroke duhovnog dobra, bez da sam uopće znala za koga sam to primala.

Baš moje nepoznavanje Biblije i katoličke doktrine mi je omogućilo da prihvatim Riječ Odozgor bez ikakva otpora. Moje iskustvo me uči da je ozbiljan katolik ili protestant, čije je znanje ukorijenjeno u dogmatskim teorijama, previše vezan za njihovu dogmu da bi prihvatio i prigrlio Božanske Objave bez otpora.

Međutim, ipak postoje naučnici na više fakulteta koji s pojačanim zanimanjem najozbiljnije raspravljaju o ovim Božanskim Učenjima. Ne samo da ih interesiraju neoboriva objašnjenja nastanka materije kao i njenog mogućeg razlaganja, već i nastanak pogrešnih učenja i raznih religijskih sustava i vjeroispovijesti.

U porukama koje sam primila pokazano je u čemu se sastoje te pogreške, i od svih se zahtijeva skretanje pozornosti na svako od tih pogrešnih učenja, kad god se za to pruži prilika.

Ali, svakome je ostavljeno na slobodu da prihvati ili pak ne prihvati u svoje srce Gospodnju Riječ. Ali onome koji je razumio Duh tih Očevih Riječi, a ne djeluje u skladu s njima, taj samo povećava razmak između sebe i našeg Oca Nebeskog. Kada ne slijedi riječi opomene Ljubavi, on se time neizbježno postavlja pod zakon. A u istoj toj mjeri, u kojoj ne bude poštovao Božje zapovijedi Ljubavi, izgubit će i Božju Milost.

Božjom milošću se ljudima iznova daje Evanđelje, i prilično ozbiljno im je skrenuta pozornost na svrhu i cilj ljudskog postojanja. Jer milostiva Ljubav Božja želi spasiti sve one koji se još mogu spasiti prije nego što dođe preokret – a on sigurno dolazi! Vrijeme koje su svi vidovnjaci i proroci svih vremena najavljivali – Posljednje vrijeme – sada je ovdje!

Prema mojim zapisima, Gospod ne pravi razliku među Svojom djecom – ‘Priđite Mi svi’ (Matej 11:28) – glasi Njegov poziv. Blago onome koji sluša Njegove Riječi i koji Ga slijedi. Bog ljubi Svoju djecu, On ih sve želi usrećiti – pa čak i ako ona ne žele znati išta o Njemu.

Zapisano: 22. 11. 1953

Potpisano: Bertha Dudde

Bertha Dudde je smjela napustiti svoju zemaljsku ljusku 18. Rujna 1965. da bi se vratila u Očevu nebesku kuću.

Sadržaj

1357 - PODUKA.... ZAŠTITA OD OBMANJUJUĆIH UČENJA.... DUH BOŽJI....

1359 - ZAHTJEVI.... SLIJEĐENJE ISUSA.... OPROST GRIJEHĀ....

1360 - LJUBAV PREMA BLIŽNJEMU.... ZEMALJSKA I DUHOVNA NEVOLJA....

1363 - ATEISTI....

1374 - ISPRAVNI PUTEVI.... RIMOKATOLIČKI....

1375 - LJUDSKE TRADICIJE.... OBAVEZNO POSJEĆIVANJE CRKVE

1376 - CEREMONIJE.... POSTAJANJE DJETETOM BOŽJIM

1377 - CEREMONIJE.... POSTAJANJE DJETETOM BOŽJIM

1384 - ŽUDNJA ZA BOŽANSKIM DUHOM.... LJUBAV.... SVJETLO I MUDROST....

1386 - ODREÐIVANJA PROVIDNOSTI SU BOŽANSKA VOLJA.... GARANCIJA ZA NAJVIŠU ZRELOST....

1397 - INTIMNA OČEVA LJUBAV.... ZABRINUTOST ZA MLAKE.... SREDSTVA....

1399 - LJUBAV I BOŽJE SMILOVANJE NA DUŠE TAME....

1402 - TUGOVANJE ZA UMRLIMA....

1409 - TOK MISLI NEPROBUĐENIH.... I SREĐENE MISLI....

1411 - KULT... ZAJEDNICE...?

1413 - BOG JE LJUBAV.... BOŽANSKA ZAŠTITA U ZEMALJSKOM ŽIVOTU....

1425 - OTVRDLA SRCA....

1427 - ISPUNJAVANJE OBAVEZE.... DRAGOVOLJNO ILI PRISILNO....

1430 - KRIST ZAGOVORNIK.... OPROST GRIJEHA.... POTVRDA DJELA OTKUPLJENJA....

1431 - SLUŽITI ILI BORITI SE....

PODUKA .... ZAŠTITA OD OBMANJUJUĆIH UČENJA .... DUH BOŽJI ....

B.D. 1357 from 27. ožujak 1940, taken from Book No. 23

Redovita razmjena misli od Duha duhu, je trajna poduka čovjeka, čije znanje još pokazuje nedostatke, a koji će jednom morati biti sposoban nastupiti podučavajući u zemaljskim krugovima. Svijet onostranog je još uvijek zatvoren ljudima, jer je tek slabo (nedovoljno) mogao posredovati najčišću Istinu. Čovjek je doista uvijek nastojao podići veo, koji je nad tim rasprostrt Božjom mudrošću, pretresati i istraživati stvari koje ga zanimaju, ali tek rijetko su ovi napori imali za temelj žudnju za Čistom Istinom, poriv da spoznaju Božansko djelovanje, nego je takvim istraživanjima poticaj radije bio određena zemaljska radoznalost, te zbog toga ni učinci nisu uvijek bili slobodni od pogreške (obmane). Jer čovjek, čija je radoznalost utemeljena u zemaljskim osjećajima, vrlo lako potpadne pod opasnost da bude iskorišten od protivničke strane za širenje obmana; jer sve što čovjek voli (je sklon) čuti, protivničke sile mu polažu misaono u svijest. Tako će i zaključci ili posljedice uvijek odgovarati onome što je čovjek zamislio (pretpostavio) .... a ove ideje opet više ili manje odgovaraju Istini, ovisno o tome da li u čovjeku prevladava žudnja za Istinom o duhovnim stvarima ili je tek vrlo malo prisutna. Ako je ipak započela stalna komunikacija s duhovnom snagom .... ako je čovjeku, kroz njegov način života, uspjelo u sebi probuditi Božanski Duh, tako da On sada podučava čovjeka, tada ovo buđenje Božanskog Duha u čovjeku, već pretpostavlja najdublju žudnju za Istinom, te dozivanje dobre duhovne snage, molitva za Božji blagoslov i milost, zemaljsko dijete koje prima sada štite od svake obmane, a onda i rezultati takve redovite poduke odgovaraju Istini, i sada se na ovoj može sigurno graditi, i svaki tok misli ima u njoj svoje ishodište. Čovjek je doista vrlo lako u opasnosti da podbaci, odnosno .... da uzima u obzir svoje želje, a ove želje također ponekad mogu poprimiti zemaljski ton, ali onda se Božji Duh u čovjeku neće nikako, ili će se jedino pod velikim poteškoćama izražavati (očitovati), i kroz to odmah iznova zemaljsko dijete dovesti na pravi put, međutim, Božji Duh se ne može nikada svjesno izgubiti u obmani, i čovjek, koji želi (namjerava) služiti Bogu Gospodu, neće nikada napustiti svoju žudnju za Istinom zbog samoljublja, i posvetiti se primanju ili zapisivanju neistine .... Jer čovjek, kojem je postavljen takav zadatak, toga je potpuno svjestan; njegovo nastojanje je jedino duhovna korist bližnjih, i tako Božji Duh u čovjeku odbija donijeti obmanu u svijet. I otuda će čisto duhovna veza od Zemlje do onostranog, biti najsigurnija zaštita protiv obmanjujućih učenja, jer tko je u ovoj vezi, traži Istinu, a davatelj je također nositelj Istine, budući da tražitelj Istine uvijek privlači samo takve kao duhovne učitelje. Prema tome, ništa neistinito ne nalazi pristup u ovaj krug, jer sama žudnja za Istinom stvara granice, koje jedno prijetvorno (neiskreno, lažljivo) biće ne može prekoračiti. Dok god je nastojanje čovjeka koji biva podučavan, služiti jedino Bogu i Istini, dok god čovjek jedino nastoji primiti Božansku milost i kroz to sazrjeti u tijelu i duši, dok god ga nikakav uspjeh ne potiče svoje primljene darove zemaljski procjenjivati, nego ga jedino motiv Ljubavi prema Bogu i prema bližnjemu određuje da uspostavi taj spoj sa onostranim, tako dugo će i Davatelj onoga što čovjek prima, biti Bog Osobno, i onda svaki rezultat Čista Istina.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ZAHTJEVI .... SLIJEĐENJE ISUSA .... OPROST GRIJEHĀ ....

B.D. 1359 from 28. ožujak 1940, taken from Book No. 23

Zahtjevi koje Bog sada postavlja ljudima, danas su isti kao i u doba Isusovog života na Zemlji. Gospodar je dao Svoju Krv za sve grješnike, i On je tako uzeo i krivnju grijeha svih na Sebe. Svaki čovjek imao je pristup milosti djela spasenja ako ga je kao takvoga priznao. A isto to Gospodar zahtjeva još i danas. Božanstv(en)o(st) Isusa mora biti priznata(-o), kao i beskrajna Ljubav Božja prema ljudima, da je On Svojom Krvlju poništio svu njihovu krivnju grijeha.

Dar Božji, poništenje krivnju grijeha, bio je nezasluženi poklon, koji je samo ogromna Ljubav Božja ponudila ljudima. No taj poklon nikako se ne može dostaviti onom čovjeku koji ga svjesno odbija. Čovjek mora prepoznati svoju nedostojnost, mora biti svjestan toga koliko nisko je on potonuo i koliko se daleko udaljio od vječnog Božanstva ..... on u spoznaji svoje nedostojnosti Oca na nebu mora preklinjati za samilost, mora Mu priznati svoju nedostojnost i u ime čina spasenja, moliti za iskupljenje od svoje krivnje grijeha u ime goleme Ljubavi Isusove, u najdubljoj vjeri u Isusa Krista Božanskog Iskupitelja.

I kad Mu čovjek tada predoči sve svoje grijehe, kad se umanji i ponizi pred milosrdnom Ljubavlju Božjom, kad onda u najnižoj poniznosti preklinje za milost te sebe i svoju krivnju grijeha prepušta na presudu Vječnom Sucu, Gospodar će svoju pravednost zamijeniti milošću .... On će radi Svog Sina poništiti svu krivnju i pun samilosti će se prignuti tom djetetu koje svjesno moli za Milost čina spasenja te se odlučio se za slijeđenje Isusa .....

Jer tko žudi biti spašen na osnovu Isusa, taj će se i truditi svoj život oblikovati u skladu sa Voljom Gospodara. On će Božanskog Izbavitelja uzeti kao primjer, on će Ga se truditi slijediti, i djelo spasenja za njega neće više biti samo čin jednokratnog oprosta krivnje, nego povod za jedan sasvim novi život .... Sva će krivnja od njega biti skinuta a sa njom slomljena i moć protivnika da ikada više izvrši veliki utjecaj na takvog jednog čovjeka koji se svjesno prepustio Gospodaru i Spasitelju, tako što je ušao u krug onih za koje je Gospodar dao Svoj život ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

LJUBAV PREMA BLIŽNJEMU .... ZEMALJSKA I DUHOVNA NEVOLJA ....

B.D. 1360 from 29. ožujak 1940, taken from Book No. 23

Prakticirati najčišću, najnesebičniju Ljubav za bližnjega, neizrecivo je dragocjeno za razvoj duše. Ova aktivnost njoj već na Zemlji donosi visoki stupanj zrelosti, i duša će kad umre prepoznati blaženi put koji je prevalila. Čovjek uvijek treba biti voljan služiti i davati .... on treba uvijek dobro bližnjega pretpostaviti svome vlastitom dobru, najdublji poriv ga treba potaknuti na sva djela koja se odnose na dobro bližnjega. On treba misliti na njegovo tijelo i dušu, biti mu od pomoći u zemaljskoj nevolji, i povrh svega nastojati ukloniti njegovu duhovnu nevolju (siromaštvo). Prakticirati Ljubav u zemaljskom životu je najplemenitiji zadatak čovjeka, i istinsko nasljedovanje Isusa. Jer, ono obuhvaća sve što Bog od njega zahtijeva .... Čovjek koji je u Ljubavi aktivan, postat će blag i strpljiv, bit će također miroljubiv i milosrdan, jer ako on ljubi svoje bližnje, njemu su sve ove vrline svojstvene, budući je Ljubav Božanska, i tako također dorađuje biće čovjeka. Ako sada čovjek misli na jadno stanje duše nekog zavedenog čovjeka, to će ga ganuti, i pobuditi njegovu djelatnu pomoć .... on će dati što drugome nedostaje, i uvest će ga u Istinu, jer će njegova snaga spoznaje omogućiti da uvijek pronađe ono pravo, kako bi uspješno ublažio nevolju jedne takve neupućene duše. Prihvatiti se spasenja duše bližnjega, najveće je djelo milosrđa, budući to ovoga pošteđuje neizrecive patnje, koja čeka nesavršenu dušu u onostranom. A, uvijek mora vladati strpljenje i Ljubav, budući je ovaj rad zahtijevan, i stoga je potrebna najveća Ljubav i strpljenje, treba li rezultirati uspjehom. Put naviše ide jedino kroz Ljubav; Ljubav nikako ne može biti isključena, budući Bog jest Ljubav .... Tražiti Boga bez stajanja u Ljubavi bit će bez uspjeha, jer se vječna Ljubav može pronaći baš jedino kroz aktivnu Ljubav prema bližnjemu .... Ali upravo se Ljubav toliko malo poštuje, i stanje ljudskih duša je zbog toga tako nisko, da je najveća nevolja ovih duša neizbježna. A, treba li duša ostati pošteđena ove nevoljeu onostranom, onda čovjek već na Zemlji treba biti pogođen (potlačen, udaren), tako da se Ljubav u njemu razvije, tako da jedan drugome nastoji učiniti podnošljivim zemaljsku sudbinu, a kroz to će biti smanjena duševna nevolja. Jer, duša za svoju dobrobit treba druga sredstva nego tijelo. Duši čine dobro jedino djela Ljubavi, nju potpomaže naviše sve što tijelo sebi uskrati u korist bližnjega. Stoga, ljudi moraju uvijek paziti na to da obuzdaju (savladaju) svoje samoljublje, i sve što njima samima izgleda poželjnim, prepustiti bližnjemu. I, ako čovjek tako stremi zrelosti svoje duše, onda ontakođer ne treba propustiti pomoći bližnjemu u sazrijevanju duše, tako da mu voljno i radosno predaje od svoga znanja o Istini .... tako da ga poučava o Bogu, o Njegovoj beskrajnoj Ljubavi i milosrđu, i o istinskom zemaljskom zadatku čovjeka. A, ako mu uspije spasiti jednu dušu iz tame, ako je on uistinu nesebično aktivan u Ljubavi za bližnjega, i ovo mu donosi veličanstvenu nagradu, budući je duhovna nevolja među ljudima daleko veća od tjelesne patnje. I zato prakticirajte Ljubav, tako da iskupiteljski djelujete na Zemlji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ATEISTI ....

B.D. 1363 from 31. ožujak 1940, taken from Book No. 23

U golemi ponor propada duša čovjeka čija udaljenost od Boga je toliko očigledna. On je na sebe uzeo zemaljsko postojanje kako bi okončao beskrajno dug prolaz kroz formu, a nazaduje, jer nedostaje mu jedna stvar, a to je Boga naći i željeti Ga spoznati. I njegova volja neprestano će nijekati sve što bi Boga dalo prepoznati i potvrditi. Tako je njegov život na Zemlji samo prijelaz u novi oblik izopćenog stanja, u beživotnost u onostranome, koja isto tako od strane sila koje žele Bogu služiti biva korištena kako bi mu transformirala razmišljanje, kako bi neizrecivo mučan prolazak kroz svu materiju .... ponovni odgojni put .... spriječile, i dušu privele njezinoj pravoj sudbini.

No, to nastojanje daleko je teže u onostranome, pošto svjetla lišeno stanje sa sobom povlači otvrdnuće vlastite volje i svaki pokušaj zbog te volje može propasti. Jedino molitva čovjeka na Zemlji može ga spasiti od krajnje propasti, jer mu ona osjetno dolazi do svijesti i može mu biti prvi i jedini povod za preobraćenje. Na Zemlji mu je u duši u neku ruku nastanjena jedna sila koja ga prisiljava protiviti se svemu Božanskome, a koja svoje izvorište ima u području tame. Ona ga pojačava u osjećaju vlastite oholosti, ona čini da njegove misli neprestano opet idu u onom pravcu koji vodi do riješenja koja ne-prihvaćaju Boga; ona ga zarobljava tako da svaka protusila ostaje bezuspješna, jer je vlastita volja u otporu protiv te sile i podaje se onoj drugoj sili.

Time se opet nameće primjedba zašto je Bog ljude stvorio baš tako a ne drugačije .... Čovjek nad sobom i svojim razmišljanjem ima pravo odluke, i svakome se pruža prilika da promijeni način razmišljanja. No pri tome vlastita volja mora biti aktivna .... u slučaju da je ona jača i da dakle nije spremna preispitati dotadašnje razmišljanje, svako nastojanje dobrih duhovnih sila bezuspješno je. Pojam Boga kod takvog jednog čovjeka u neku ruku je isključen iz njegovog razmišljanja, pošto mu se ne sviđa priznati Silu Kojoj bi se morao podrediti.

U njegovoj predstavi svijet je rezultat sile koja je i čovjeka stvorila slučajno kao proizvod uvijek konstantnih prirodnih sila, no tom živom biću on ne priznaje nikakav dublji smisao. Po tome on vrijeme na Zemlji na određeni način doživljava neplanski, bez ikakvog određenja u svjetovnom smislu, no koje se ovisno o inteligenciji svakog pojedinog čovjeka već s obzirom na sposobnosti dakle samovoljno svladava. I stoga svako nastojanje takvog čovjeka teži samo svjetovnom napretku; on teži unaprijediti udobnost življenja i naziva to djelovanjem u ljubavi, no ta ljubav služi jedino tjelesnim potrebama, i to jedino praćena motivom poboljšanja zdravlja.

Jer sve ono što prolaz kroz zemaljski život čini podnošljivijim čini mu se dragocjeno, s druge strane vjeruje da sam čovjek može prouzročiti poboljšanje zemaljskog postojanja putem ispravog stava prema istome. No koliko je pogrešni duhovni stav uzročnikom otežanog zemaljskog života, s tim nije upoznat, što znači, on to ne želi razumjeti, jer bi priznavanje toga od njega zahtijevalo drugi način života, koji opet nije u skladu sa njegovom potrebom za svijetom i njegovim načinom razmišljanja.

A takvi ljudi u svome duševnom razvoju daleko zaostaju, jer svi ispiti, sva patnja i sva ostala inače im upućena pomoć ne prozivode preokret pogrešnog načina razmišljanja, sve dok težnja za Istinom u njemu ne postane snažna i dok mu do svijesti ne dopre prolaznost svega zemaljskoga .... Tek tada bi bilo moguće da i volja postane podatnija i da se ponaša manje odbojno. Stoga borba i molitve za takve duše ne bi trebale prestajati, jer sve dok čovjek boravi na Zemlji, pomoć mu može biti pružena, i na kraju prihvaćena, dok mu u onostranome za to nedostaje sva snaga i samo mu molitva čovjeka može olakšati, ako mu volja ne stremi prema gore.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISPRAVNI PUTEVI .... RIMOKATOLIČKI ....

B.D. 1374 from 7. travanj 1940, taken from Book No. 23

Ne trebate raspravljati o tome koji putevi su ispravni pred Bogom, ako vi samo imate volju stići do Boga. Božanska volja vam osigurava Kruh s neba, gdje god ga vi žudite. A, tko ga u svoje srce prima kao Kruh s neba, njegova duša će također biti nahranjena, i ova duhovna hrana će joj biti na vječno spasenje. Uspostaviti unutarnji kontakt sa Božanskim Spasiteljem i Otkupiteljem je jedino istinsko obilježje Kristove crkve, i stoga će biti Kristov učenik i sljedbenik Njegovog učenja svatko tko priznaje jedino Spasitelja, Njega ljubi, i povezuje se s Njim za vječnost. A on dakle, do toga može doći različitim putevima, gdje ga obasjava svjetlo spoznaje... On samo mora prije svega uspostaviti vezu s Bogom, jer to je jedini cilj njegovog zemaljskog života, sebe sjediniti s Očevim Duhom od vječnosti. Tako će oni ljudi, koji sa svom ozbiljnošću traže Boga, također i stići do Njega, iako idu različitim putevima, budući na kraju svog puta oni uvijek vide jedino Božanskog Gospoda i Spasitelja, i teže prema Njegovom Svijetlom Liku... Iznova, jedan određeni put nije jamstvo za to da on vodi cilju, ako se njime ide jedino zbog tradicije, ali se ne žudi svjesno Svijetlom Liku. Jer, taj put će se otegnuti beskrajno dugo, stalno će izgledati kao da on uvijek iznova vodi nazad na početnu točku, budući da pravi cilj još nije prepoznat... Svatko smatra put kojim on hoda jedinim ispravnim, a on i može biti ispravan put za pojedinca, ako on njime ide upravo zato kako bi konačno došao bliže vječnom Božanstvu. Svaki put će biti moguć kroz ovu žudnju, pa svaki put vodi cilju. Ali, nikada ne smije biti neprepoznato, da se često rasipa velika snaga na ispunjavanje sasvim nevažnih zahtjeva koji na nijedan način ne služe povezivanju s Bogom, i koja bi stoga mogla biti bolje iskorištena; odnosno, da se premalo misli na stvarnu svrhu zemaljskog života, upravo sjedinjenje s Bogom, namjesto toga se s najvećom važnošću ispunjaju potpuno beznačajne, od ljudi izdane zapovijedi, te stvarni zadatak, sjedinjenje s Bogom, nije uvijek stavljen ispred svakog nastojanja, nego češće takvo zaranjanje u najveću Božju Ljubav i milost još nije uzeto u obzir. I tako ostaje dakle uvijek žudnja za Gospodom jedina presudna za to nalazi li se zemaljsko dijete na ispravnom putu, a ne različiti duhovni pravci, koji svi ne trebaju isključiti ovu žudnju za Bogom. Ali, ako vam je odozgor dana jasna poduka, vi činite dobro prihvaćajući je, jer ona vas vodi na najprohodniji (najizvediviji, najpraktičniji) put prema vječnoj Domovini, i vi jasno pred sobom vidite Svijetli Lik Spasitelja, tako da hodate srčano i odvažno tim putem koji je u skladu s Božanskom voljom, i vi ne padate u opasnost da zalutate, jer vam Gospod i Spasitelj Osobno dolazi ususret, i vođeni Njegovom rukom vi ćete zasigurno postići vaš cilj.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

LJUDSKE TRADICIJE .... OBAVEZNO POSJEĆIVANJE CRKVE

B.D. 1375 from 8. travanj 1940, taken from Book No. 23

Sve što ima veze sa Bogom ili ‘sve što se odnosi prema Bogu’) mora čovjeku donijeti uspjeh ili ‘rezultirati uspjehom’) pod uvjetom da on tome udovoljava ili to iskoristi .... To će ga) morati voditi/dovesti do Boga .... ali jedino ako se udovolji svim postavljenim uvjetima. Formalnosti, međutim, neće voditi/dovesti do uspjeha. Jednoj osobi je jednostavno lakše a drugoj teže ostvariti cilj, ukoliko je potonja odabrala hodati izuzetno teškim putem, dok je drugi put lakši ali može također biti radosno služenje Bogu. Ljudsko biće dakle sebe potčinjava uvjetima koje Bog nije od njega zahtjevao. Stoga je od pomoći ako čovjek postane svjestan o = ako dozna o/ako se upozna sa) pojedinim učenjima koja su od strane ljudi bila dodana Kristovom učenju. Prije svega, posjećivanje crkve je nametnuto kao obaveza, što nije uvijek duhovno blagotvorno/korisno ili ‘od dobrobiti’) već može također biti uništavajuće za dušu.

Ideja kako će se čovjek odlaženjem u crkvu okrenuti više ka Bogu je krajnje obmanjujuća; umjesto toga on daleko više riskira da se ono što bi trebalo biti duboko unutrašnje iskustvo pretvori u naviknut čin. Istinski aspirant će Boga tražiti svugdje, njegov odlazak u crkvu mu zasigurno neće naškoditi ali on može pronaći kontakt sa Bogom uvijek i svugdje i neće za to trebati specifično mjesto. Prema tome, jedino bi nužno bilo čuti Božju Riječ ako ona osobi nije dostupna nigdje drugdje, i Bog će se sa time u potpunosti složiti jedino ako je svrha posjećivanja crkve = u smislu, ‘Bog će dati puno odobrenjeo odlasku u crkvu ako je njegov smisao’) upravo spomenuto priopćavanje Božanske Riječi. Sve druge ceremonijalne aktivnosti su ukrasi koji su više ili manje bili nadodani od strane ljudi te u današnje vrijeme motiviraju koncept služenja Bogu, iako služenje Bogu predstavlja nešto potpuno drugačije od služenja takvim praksama = njegovanja takvih običaja), koje nemaju ništa zajedničko sa stvarnim radom za dušu.

Potpuno je beznačajno i nevažno da li i do koje mjere će ljudsko biće udovoljiti zahtjevima koji su uvjet pripadnosti Rimo-Katoličkoj crkvi. Crkva koju je na Zemlji utemeljio Isus Krist nema ništa zajedničko sa izvanjskim pojavama/nastupima. Njezini se vrlo duboki principi mogu zasigurno prepoznati usprkos njezinim vanjskim manifestacijama, i time oni ne moraju biti prepreka prepoznavanju istinskog učenja Isusa Krista i sukladnom životu. Alternativno međutim, te izvanjske manifestacije nisu nužno potrebne da bi se bilo istinskim Kršćaninom u skladu sa Božjom voljom. Nije teško vidjeti da su ljudi odbijeni baš zbog mnogo formalnosti, a Isus Krist zasigurno nije smatrao da postignuće vječnog blaženstva ovisi o ispunjenju zapovijedi koje su odredili ljudi, poput redovitog posjećivanja crkve, sudjelovanja u akciji koja je također od strane ljudi smišljena kazališna igra a koja nije od nikakve dobrobiti za i nema nikakav utjecaj na ljudsku dušu.

Ljudi trebaju uzeti u obzir kako je Gospodin na Zemlji prigovarao vanjskim pojavama/nastupima, da On nije učinio ništa da bi Svoju Riječ u stvarnosti/efektivno istaknuo, izuzev čuda, čija je namjera bila dokazati ljudima Njegovo Božanstvo. On međutim nikad nije učinio ništa što bi moglo opravdati ili na neki način danas potkrijepiti gore spomenute akcije već su one prosto od strane ljudi uvedene formalnosti koje nemaju drugo dublje značenje od onog kojeg su mu dodijelili ljudi. I to nikad ne može korespondirati sa Božanskom voljom, stoga od ljudi ne može biti potraživano kao svjedočanstvo udovoljavanja Kristovom učenju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

CEREMONIJE .... POSTAJANJE DJETETOM BOŽJIM

B.D. 1376 from 8. travanj 1940, taken from Book No. 23

Božja volja je ovako bila zanemarena i to je rezultiralo u užasnom stanju stvari koje je ozbiljno ugrožavalo vjeru. Jedino nekolicina ljudi je razumjelo najvažniju stvar, i ta nekolicina je zasigurno udovoljavala navedenim zapovijedima a oni su istovremeno tako u kontaktu sa Gospodinom da iz te veze izvlače snagu koju oni, međutim, pripisuju izvršenju tih zapovijedi. Ova obmanjujuća pomisao neće, u stvari, naškoditi njihovim dušama, ali ova snaga može također dotjecati čovjeku bez izvanjski prepoznatljivih ceremonija pod uvjetom da srce traži i inicira sjedinjenje sa Bogom. Dok ceremonije bez iskrenog sjedinjenja neće rezultirati u nikakvoj vrsti blagoslova.

Također je važno postaviti pitanje postajanja djetetom Božjim. U skladu sa dogmom jedino pripadnik Katoličke Crkve ima pravo sebe nazivati djetetom Božjim. To je potpuno pogrešno stajalište koje ne može biti opravdano. Svatko tko neumorno radi da bi sebe unaprijedio i tako teži ka savršenstvu, svatko tko uvijek striktno ispituje sebe i svoje akcije, tko uvijek pokušava ispuniti Božansku volju, uzima dječaštvo Božje ozbiljno i od strane Oca će biti smatran Njegovim djetetom. Ali dužnosti i njihovo ispunjavanje neće nikad biti tako dragocjeni kao dobrovoljno radosno služenje Bogu. Prisila neće nikad aktivirati čovjekovu vlastitu volju.

Ispunjavanje zapovijedi u stanju prisile = pod pritiskom) nije osobito preporučljivo pred Bogom, ali i najmanje dobrovoljno prepuštanje njezinom Gospodinu je za čovjekovu dušu izuzetan korak naprijed. I tako je Bog u stvari uvijek obznanio Svoju volju čovječanstvu, ali On nikad nije zapovijedio da se Njegova volja mora ispunjavati kao obaveza, pošto ona za Njega ima vrijednost jedino ako se ljudsko biće izdigne nad sobom i za ljubav Božju prihvaća određenu vrijednost. Pošto će se jedino onda ljudsko biće upokoriti i svjesno težiti k vezi sa Ocem na nebu, jedino onda će biti iniciran djetetov odnos sa njegovim Ocem. Ljudsko biće će, poput djeteta, nastojati biti poslušno svojem Ocu na nebu, dijete će voljeti svoga Oca i pokušati Mu ugoditi i sebe oblikovati na način da će ga Otac nježno privući blizu Svoga srca, i time čovjek svjesno teži postati dijete Božje.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

CEREMONIJE .... POSTAJANJE DJETETOM BOŽJIM

B.D. 1377 from 9. travanj 1940, taken from Book No. 23

Razmišljajte o ljudima koji se uvijek trude biti pravedni i pošteni ali koji ne pripadaju ni jednoj određenoj teološkoj školi razmišljanja. Njihova volja je usmjerena ka Bogu, i na taj način prema dobru, njima jedino nedostaje ispravno razumijevanje, ali ovo se treba izdići iz samih dubina unutar njihovih srdaca, i kao što je slučaj sa njima, tako je također sa svakim pripadnikom određene teološke škole razmišljanja. I ovo unutarnje razumijevanje je apsolutno nužno za svako ljudsko biće, izvanjski manifestirana vjera mu bez toga nije od nikakve koristi, alternativno će međutim, unutrašnje razumijevanje bez takve vjere također uspostaviti čovjekov ispravan odnos prema Bogu, djetetov odnos sa Ocem. I za tim se najprije mora težiti. Iako se ovaj zahtjev može vjerojatno lakše shvatiti i ispuniti zahvaljujući religijskoj dogmi crkve, ne-pripadnost određenoj crkvi ga neće isključiti. Na taj način također treba biti razumljivo da najprije treba biti uspostavljen ovaj odnos sa Ocem kako bi se govorilo o dječaštvu Božjem .... da potonje nije osigurano pripadnošću ovoj ili onoj crkvi, nego da je duboki unutarnji osjećaj srca uvijek odlučujući činbenik.

Koncept ‘pripadnosti’ može biti vrlo fleksibilan ali ne može ovisiti samo o prividima, poput ispunjavanja zapovijedi koje su od strane ljudi bile nadodane Božanskim zapovijedima .... redovna posjeta crkvi, stereotipna molitva, i prisustvovanje jednom činu koji može imati jedino simboličnu vrijednost sve dok nije oživljen putem najdubljeg sjedinjenja sa Ocem. Međutim, poprilično više vrijedi ako ljudsko biće ima čežnju za Bogom bez da je pod pritiskom takvih formalnosti, pošto će se njemu biti lakše približiti Ocu. On će Mu se vjerno, poput djeteta, predati. On neće morati otkloniti onoliko prepreka koliko je krutih učenja i mističnih akcija ustanovljenih pred čovjekovim duhovnim okom, što na prvom mjestu stvara osjećaj udaljenosti od Boga, da Bog može biti dosegnut zaobilaznim putem .... što nije lako prevladano, dok će, u stvari, iskrena misao i žudnja za Njime zemaljskom djetetu već dati blagoslov Njegovog blagonaklonog osjećaja. I pored toga, jedino će najunutarniji osjećaj umanjiti ili povećati odvojenost od Oca a ne izvanjske akcije kojima također može nedostajati osobnog osjećaja.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ŽUDNJA ZA BOŽANSKIM DUHOM .... LJUBAV .... SVJETLO I MUDROST ....

B.D. 1384 from 17. travanj 1940, taken from Book No. 23

U svoj jednostavnosti žudjeti Božanski Duh i osluškivati što vam On objavljuje .... i ovo primiti u vaše srce, voljno slijediti sve što vam On nalaže da činite, te Bogu Gospodaru zahvaljivati za Njegovu veliku Milost da vas je On udostojio (počastio) Svojom Riječju .... tako vi trebate provesti vaš život na Zemlji, i on će biti ugodan pred Bogom. Jedino onaj zna ispravno živjeti, koji uvijek jedino obraća pažnju na Upute odozgor i nijedan korak ne ide sâm, bez da je izmolio Božansku zaštitu. Jer njega vodi Gospodar, a uistinu sigurno, i pravim putem prema vječnoj domovini. A ako vi žudite Božanski Duh, onda je vaše zemaljsko postojanje svijetlo i jasno, jer vi znate za njegovu svrhu .... Vaše razmišljanje će biti sređeno, vi ćete stremiti ispravnome, vi ćete sve započinjati i završavati s Bogom, jer vi prepoznajete Boga i živite njemu na zadovoljstvo .... stoga je vaša volja Božja volja .... vi ste ju podredili Božanskoj volji .... I tako se vi približavate Vječnome Božanstvu, i zemaljski život vam donosi konačno Izbavljenje. No vi nećete biti slobodni, ako vi sramotite Duh iz Boga, ako vi ne olabavljujete okove, i duhu u vama ne donosite oslobođenje. Jer nikada se Božanski Duh ne može izraziti bez da čovjek dadne svojem duhu slobodu; svjetlo može svijetliti samo ako se zapali, a Božanski Duh govoriti čovjeku, ako je na Njegov glas obraćena pažnja, dakle duhovno u njemu probuđeno. duh mora stremiti Duhu, tj., čovjek se mora zalagati za Kristovo učenje i slijediti ga, on mora biti Ljubav-no aktivan, tada se njegov duh povezuje s Božanskim Duhom Ljubavi. A iz ovoga proizlazi sjedinjenje koje traje vječno, jer Ljubav koja sada djeluje u čovjeku olabavljuje sve okove Božanske duhovne iskre koja prebiva u njemu, i ona sada žudi prema svome ishodištu, Duhu Ljubavi od vječnosti. I stoga svo poduzimanje od sada može imati iskupljujući učinak, tj., probuđeni Božji Duh potiče čovjeka na slijeđenje kršćanskog učenja, a budući da ono postavlja Zapovijed Ljubavi prema Bogu i bližnjemu iznad svega, a da Ljubav uvijek djeluje izbavljujuće, ovo mora postati primjetnim u duhovnom životu, i to utoliko da se sjedinjenje duhovne snage izražava u prijenosima .... u podukama punim mudrosti, gdje davatelj i primatelj teže jedan drugome .... gdje su kako davatelj, tako i primatelj voljni za razmjenu duhovne snage, gdje primatelj daje Ljubav i kroz to opet prima Ljubav u povećanoj mjeri, i to u obliku znanja .... A ovo nastojanje od duha do duha je iznimno korisno za čovjeka. Jer samo kroz to on uopće može nešto primiti, što mu drugačije ne može biti ponuđeno. Sve duhovno je čovjeku dostupno ako on to žudi .... Ali uvijek jedino na putu Ljubavi. Bez Ljubavi je pristup međutim zapriječen, i želi li čovjek tada prisvojiti mudrost, onda će on uvijek odbaciti ispravno, a krivo nedvojbeno prihvatiti, jer su njegova osjetila još upravljana Duhom ne-Ljubav-nosti (nemilosrdnosti) koji prebiva u njemu.

Ljubav, svjetlo i mudrost su međusobno nerazdvojno povezani, i ako je čovjek Ljubav-no aktivan prema Božjoj volji, svjetlo i mudrost će također biti u njemu, jer jedno bez drugog nije zamislivo. I uvijek će se uvećavati mudrost onoga čije je djelovanje puno Ljubavi, jer on kroz vršenje nesebičnih djela Ljubavi, sve više dolazi u dodir s duhovnim koje stoji u znanju, a čija je Ljubav opet prevelika .... tako da ono zemaljskom djetetu koje je voljno ljubiti, razdjeljuje bezgranične mudrosti .... Želi li stoga čovjek biti u najjasnijem svjetlu i u pravoj (ispravnoj) spoznaji, želi li on biti podučen Božanskoj Istini, onda se on jedino mora vježbati u Ljubavi i svoj Duh odaslati uvis, i sve što je jednako puno Ljubavi i puno mudrosti, će sebe komunicirati djetetu koje žudi. Otvorit će se izvor života i biti okrjepa onima koji žude snagu i hranu. I stoga se duhovno u čovjeku mora nastojati povećati .... ono mora izmaći svome zemaljskom okruženju i pridružiti se duhovnome koje je već ušlo u vječnu domovinu .... Ono mora nastojati stići tamo gdje je njegova stvarna domovina .... čovjek mora spoznati da živjeti zemaljski život nije stvarna svrha, te stoga ispuniti pravu svrhu .... stremiti sjedinjenju s duhovno-savršenim, da bi se napokon mogao sjediniti s Očevim Duhom od vječnosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ODREÐIVANJA PROVIDNOSTI SU BOŽANSKA VOLJA .... GARANCIJA ZA NAJVIŠU ZRELOST ....

B.D. 1386 from 20. travanj 1940, taken from Book No. 23

Volja je Gospodnja da sve što živi sebe podredi Njegovim zakonima, posljedicno tome ništa se ne može dogoditi što nije u skladu sa Božanskom voljom sve dok se to tice dogadaja koji od strane Providnosti afektiraju covjeka u svrhu unutarnjeg doživljaja. Volja ljudskog bica se ne može nikada suprotstaviti Božanskoj volji, on nece nikada uspjeti u poništavanju ili mijenjanju onog što je Bog odredio, jer takvo nešto nije unutar njegove moci (Matej 5:36). Volja ljudskog bica se mora uskladiti sa time, on se ucinkovito mora složiti cak ako to ne korespondira sa njegovom voljom, buduci ova prisila predstavlja njegovu garanciju da bude u stanju ostvariti najviši cilj, to jest, njemu je na taj nacin dana svaka prilika spram višeg razvoja .... Unatoc tome, da li se on time okoristi ili ne potpuno zavisi o njegovoj volji. Ali da je ljudsko bice bilo sposobno oblikovati svoju vlastitu sudbinu ova garancija mu ne bi bila dana, jer on nema ideje o tome što njegov duh potrebuje i na koji ga nacin može osloboditi. Prema tome, Bog Osobno odlucuje sudbinu svake pojedinacne osobe i ureduje ju tako da se Njegova volja ne može osujetiti zbog nedostatka razumijevanja ili buntovnicke volje. I tako Božanski Stvoritelj demonstrira sa Njegovim zakonima naj-ljubav-niju brigu za Njegove žive tvorevine; Njegova mudrost prepoznaje stanje svakog pojedinca i On uvijek smjera podariti svima najbolja moguca sredstva kroz odredivanja Providnosti koja osiguravaju duhovni napredak.

Cinjenica da toliko puno mogucnosti ostane neiskorišteno nije zbog volje Stvoritelja nego je u potpunosti zahvaljujuci ljudskom bicu ako on obraca premalo pažnje na njegov unutarnji život. Ipak ovoj bi osobi takoder mogao biti podaren drugaciji život ali on ga nikada ne bi iskoristio za dobrobit njegove duše, prema tome on nikada ne treba smatrati da je nezrelo stanje njegove duše rezultat njegove zemaljske sudbine .... Jer cak da mu je Bog dao slobodu da oblikuje njegovu vlastitu sudbinu on bi ostao na istom stupnju buduci njegova volja ne stremi ka usponu. Isto važi za one entitete koji, u potpunom posjedu njihove volje, nastanjuju svijet onostranog i koji su prema tome oslobodeni od svakog zemaljskog tereta. Oni su, takoder, predmetom izvjesnog zakona kojem se moraju podrediti. Ako su savršeni, oni mogu jedino željeti ono što je Božja volja .... A u stanju nesavršenstva, sudbina bica u onostranom je, kao i u zemaljskom životu, njima dodijeljena tako da ce navjerojatnije doprinijeti spram dušina procišcavanja, realizacije i napretka. Još jednom, Božanska volja se primjenjuje, i još jednom je ostavljeno na njima da sebe podrede, to jest, njihovu volju, Božanskoj volji ili da joj se odupru, ali oni nikada ne mogu promijeniti ovu volju ili ju uciniti neucinkovitom. Jedna volja vlada sv(akim)e .... Sve što sebe podredi ovoj volji samo od sebe (ili ‘bez prisile’) )je iskupljeno .... ipak prokleta su ona bica koja se žele protiviti Božanskoj volji .... Jer ova ce namjera jedino završiti sa njihovom propašcu. Božanska se volja ne može nikada iskljuciti. Cak gdje je ljudska volja na djelu i ostvaruje stvari koje su protivne Božanskoj volji, to je jedino sa Božjim dopuštenjem da to ljudsko djelo uspije kako bi se na taj nacin donijela pomoc duši u duhovnoj nevolji, s obzirom da se nikada ništa ne bi moglo dogoditi što bi bilo potpuno protiv Njegove volje. Jer Njegova mudrost, ljubav i svemoc odlucuju sve što se dogada .... A ova mudrost, ljubav i svemoc jedino žele što je najbolje za svako od Njegovih stvorenih bica .... I prema tome je nemoguce za ijedno bice da se suprotstavi ovoj volji. Jedino je oblikovanje njegove duše ostavljeno bicu da se njime samo pozabavi (ili ‘rukovodi’; ili ‘nadgleda’)) .... Ovo ni najmanje nije prisiljeno od strane Stvoritelja, i tako bice može koristiti svoju slobodnu volju u skladu sa njegovim vlastitim nahodenjem.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

INTIMNA OČEVA LJUBAV .... ZABRINUTOST ZA MLAKE .... SREDSTVA ....

B.D. 1397 from 28. travanj 1940, taken from Book No. 23

Riječi ne mogu izraziti s kojom Ljubavlju Otac na Nebu brine o Svojoj djeci. On je neprestano zabrinut za Njegova stvorenja i jedino uvijek želi osvojiti njihovu Ljubav, tako da dođu k Njemu i kod Njega ostanu do u svu vječnost. A Njegova se briga osobito odnosi na one koji se nepromišljeno prepuštaju struji vremena, koji se ne obazirući se na veliku opasnost priključuju ovim strujama i gube čvrsto tlo pod svojim nogama .... vjeru u Boga, koja mu je podrška i oslonac u zemaljskom životu. Njihova volja nije okrenuta ni dobru ni zlu, oni ne traže zlo ali također ne pružaju nikakav otpor kada im ono pristupa ....

Oni također nisu očigledno okrenuti ni od dobra, ali sami također nisu aktivni u djelima Ljubavi; oni nisu niti vrući niti hladni, nego bez ikakvog vlastitog poriva za aktivnost. I stoga oni nemaju nikakav cilj pred očima, i njihov život je isprazan i bio bi proživljen uzaludno ako ih Otac na Nebu ne bi htio prodrmati iz njihovog lijenog (tromog, mlitavog) mira .... Ovi ljudi često moraju biti vrlo teško pogođeni, prije nego izgube svoju ravnodušnost i počnu razmišljati drugačije. Samo najdublja samoća i najbolnija patnja mogu ostaviti dojam na ove duše, a često je uspjeh ovoga također samo bijes ili ogorčenost.

Jer oni zatvaraju oči i uši na patnju bližnjih, i ništa što ove pogađa ne pobuđuje njihovo suosjećanje .... Stoga Bog Sebe mora učiniti primjetnim na način koji za čovjeka znači nevolju i brigu. Jer Njegova najintimnija Ljubav nije prepoznata i čovjek u nemaru više ne pronalazi put do Njega. A put kojim on hoda vodi u zabludu. Bezimena bijeda će stoga pogoditi ljude koji u vremenu nevolje još ne prepoznaju Božju ruku .... bezimena patnja, koju oni osjećaju na sebi samima .... A Gospodar će čekati dok se zov iz čovjekova srca ne probije do Njega, i ovaj čas će biti blagoslovljen, a duhovno buđenje posljedica takve patnje, u kojoj je čovjek pronašao put do Boga. Jer tek sada on počinje stremiti i misliti na svoju dušu. On se više ne upušta bezvoljno u vrtlog života, nego ima čvrsto tlo pod nogama .... on je postao vjeran i sada uvijek i posvuda traži Boga ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

LJUBAV I BOŽJE SMILOVANJE NA DUŠE TAME ....

B.D. 1399 from 29. travanj 1940, taken from Book No. 23

„O kada bih imao tisuću jezika, za hvaliti i slaviti dobrotu Gospodara .... “. Tako to zvuči u redovima nebeskih vojski, jer su Ljubav i milost Božja beskrajne. I stoga se On pun milosrđa prigiba svim bićima i On silazi u Kraljevstvo tame i nastoji donijeti izbavljenje dušama koje tamo skapavaju. A Njegova Ljubav njima ukazuje put prema gore, On ih neprestano opskrbljuje Svojom Milošću i šalje im Svoje glasnike, nositelje svjetla, tako da i u njima oživi (aktivira se) žudnja za svjetlom .... On im dolazi ususret sa svom Ljubavlju i milošću, te im propovijeda Evanđelje .... On od njih ne zahtijeva ništa više nego Ljubav .... oni jedino trebaju u vječnosti nadoknaditi što su do sada propustili, davati Ljubav .... i oni će biti oslobođeni od sve patnje .... I u najdubljim dubinama postoje duše koje još uvijek u sebi nose Ljubav, samo koja se do sada odnosila na Bogu-protivni pol. Preokrenuti ovu Ljubav, potaknuti bića na aktivnu pomoć, neprestano je nastojanje svih svjetlosnih bića koja stoje u Božjoj volji .... A Božja je volja izbavljenje, ne prokletstvo .... I stoga njegova zraka milosti svijetli i u krajnju tamu, a snaga Njegove Ljubavi nastoji oživiti duše koje su voljne primiti, i ako ove duše ne pružaju otpor, one osjete blagodat Ljubavi i postaju meke i popustljive .... i one žude svijetlo .... njihova volja postaje aktivna .... I stoga se one nakon duge borbe odvajaju od tame i streme prema svjetlu. Nositelji svjetla poznaju svaki pokret jedne takve duše i nastoje ga uzeti u obzir, dijelom potičući, djelom zaustavljajući. Jer ovakva duša ne može ostati prepuštena samoj sebi. Ona je još slaba i često kolebljiva, ona mora tiho i pažljivo biti vođena tamo gdje će ona sama u sebi postati snažna i voljna. A Božja ogromna Ljubav zbrinjava svaku dušu sukladno njezinom osjećanju .... jer on pokušava spriječiti svaki pad unatrag. On želi da i ova duša na samoj sebi osjeti Njegovu veliku Ljubav i milosrđe, i da se također uvrsti u broj onih koji Ga hvale i slave. On u neprestanoj skrbi misli na svaku pojedinu dušu, da dospije u visinu, da primi svjetlo i u sve svjetlijem okruženju prepozna svojega Tvorca .... Oni Ga trebaju ljubiti, a ne bojati se .... Oni trebaju žudjeti Njegovu milost i voljno Mu služiti .... Oni također trebaju postati bića koja primaju Ljubav i daju Ljubav, koja sudjeluju u velikom Djelu Izbavljenja u onostranom i iznova podižu duše iz tame do svjetla. Ovo je djelo Ljubavi i nikada ne može biti ostvareno na drugi način, nego kroz najdublju, najnesebičnu Ljubav .... jer jedino Ljubav izbavlja, i Bog u Svojoj beskrajnoj Ljubavi nijedno biće ne pušta da pripadne vječnoj tami .... I stoga sve što Njemu služi treba biti izbavljujuće aktivno, odnosno davati Ljubav svima onima koji su mračnoga Duha, jer svaka iskra Ljubavi osvjetljuje njihov Duh, i jedino Ljubav može prognati tamu, jedino Ljubav je svjetlo koje ukazuje prema gore .... I jedino Ljubav posreduje snagu da pristupe putu prema gore. I zato vi, koji ste voljni ljubiti, silazite u tamu i nastojte tamo izbaviti duše .... Donesite svjetlo onima koji hodaju u tami, i uvijek ostanite u Ljubavi, jer Ljubav je snaga, a ona nedostaje bićima, i zato ju vi trebate dostaviti bićima, tako da i oni stignu u visinu ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

TUGOVANJE ZA UMRLIMA ....

B.D. 1402 from 30. travanj 1940, taken from Book No. 23

Vi trebate biti zabrinuti za žive, a ne oplakivati one koje je Gospod opozvao, kada je došlo vrijeme. I tako se vi morate pridružiti Božjoj volji, i utješiti se u Gospodu. Jer, Bog je Ljubav .... On vam ne šalje tugu i nevolju tako da vi trebate patiti, nego zbog vaših duša koje kroz patnju trebaju sazrjeti. A, kada vi izgubite neku osobu koja vam je bila draga i mila, vaša bol će biti ublažena, ako mislite na patnju i umiranje Isusa na Križu. Vi također uzimate patnju na svoja ramena, ako vi nju nosite za Gospoda .... A, Isus je podnio patnju zbog čovječanstva, vi ju međutim nosite za one, na koje se odnosi vaša Ljubav, ako je nosite trpljivo (pomireno, pokorno , ponizno), Gospodu za Ljubav. Zato ne tugujte (ne oplakujte) i ne pozivajte dušu nazad na Zemlju, kada je ona napustila zemaljsku dolinu, budući je za nju kucnuo čas slobode i sva zemaljska težina je otpala s nje. A ovo mora biti vaša utjeha, da je Božja Ljubav beskrajna, da ova Njegova Ljubav zaključuje život, kada je došlo vrijeme, jer On nju zove k Sebi u Njegovo kraljevstvo .... Život na Zemlji nije bio lak, ako se sada duša rastavlja od Zemlje, vi ne trebate biti tužni, budući ona zamjenjuje zemaljski život za mirni život u vječnosti.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

TOK MISLI NEPROBUĐENIH .... I SREĐENE MISLI ....

B.D. 1409 from 6. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Tok misli čovjeka čiji duh je još neprobuđen, obično se još kreće u područjima koja su duhovno beznačajna. Zanimati će ga samo pitanja koja valja odgonetnuti u svrhu poboljšanja zemaljske ugodnosti, jer u opseg njegove misaone aktivnosti ulaziti će samo ono što obećava bilo kakvu zemaljsku pogodnost, a stvari koje se tiču duhovnih stvarnosti nikada neće doticati razmišljanje čovjeka koji se nalazi usred zemaljskog života.

I takve su misli dakle isključivo rezultat tjelesne funkcije, te misli su dokaz toga da tisuće i tisuće ljudi prirodno mogu korisiti dar koji im je dan od strane Stvoritelja, ali da su rezultati u skladu sa slobodnom voljom čovjeka .... da on taj dar dakle može koristiti čisto tjelesno a tad i postiže baš čisto zemaljske rezultate, dok čovjek čija volja stremi k Bogu, radi uz duhovnu pomoć, to znači, njegova sposobnost razmišljanja se spaja sa duhovnom snagom i razumljivo je da rezultati moraju i biti duhovni.

Onda su misli uređene s duhovne strane, one više ne lete nasumce, nego su skroz usklađene sa žudnjom čovjeka glede toga u koje područje on želi baciti pogled. Bez opasnosti mogu biti prihvaćene one misli koje se bude u čovjeku kad se on zanima duhovnim pitanjima. Svjesna žudnja (za), i traženje duhovne snage, je onda najsigurniji jamac za ispravno usmjeravane misli, za Istinu i duboko znanje. I obrnuto, sa potpunim uvjerenjem može biti prihvaćeno (to) da sve misli u svjetovnom usmjerenju nastaju od samog čovjeka i da su dakle kao ljudska zabluda sprovođene dalje.

Opet je potreban Božanski Duh za to da bi se mogla razlučiti Istina od laži. Svaka svjetovna misao je kao prepreka za dolazak do Istine, i stoga obavezno mora biti na djelu Božji Duh da bi moglo doći do jasnog razdvajanja dobra od lošeg, Istine od laži. I s druge strane, Božanski Duh zemaljskom djetetu osigurava ispravno razmišljanje, i ne treba se plašljivo pitati koliko su njegove misli ispravne ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KULT... ZAJEDNICE...?

B.D. 1411 from 9. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Bez vanjske prisile ne može se formirati zajednica čije jedino nastojanje je isticanje pred ljudima (priznanje, uvažavanje). Jer tamo gdje je ta namjera temeljna zamisao, skromno i jednostavno nastojanje za služenjem Bogu slabo će doći do izražaja budući da to neće ostavljati utisak na okolinu, dok međutim sve ono što je prepoznatljivo na van, ostavlja utisak na okolinu, i stoga se jedino smatra kao vrijedno i uspješno. Što više međutim čovjek polaže pažnju na vanjštinu, to više se on pokorava zahtjevima onih koji žele biti vođe, i sebi su dali za zadatak da pronađu sljedbenike za njihov kult... za njihovo izvanjsko služenje Bogu. To je zaista neshvatljivo, no nažalost prečesto je slučaj da je izvanjski kult ljudima nešto što oni ne žele propustiti; oni trebaju izvjesne postupke koji ih prije svega postavljaju u povišen položaj, i teško ih se može uvjeriti u to da ih upravo ovaj kult ometa u pravom sjedinjenju s Bogom... Oni se s tvrdoglavošću čvrsto drže za to, i naposljetku oni služe još samo kultu, no ne vječnom Božanstvu. Oni trebaju prema vani potvrdu toga da pripadaju jednoj zajednici... oni čine uski krug i podižu zid prema vani, jer oni smatraju bližnjega ravnim njima, tek onda kada se on podvrgne istim izvanjskim formama, i prilagodi se pravilima koja vrijede u njihovom krugu. A to je od najveće štete za ljudsku dušu. Služenje na vani nema nikakve vrijednosti za nju; čovjek može slijediti svako pravilo koje je postavljeno od ljudi, to neće ni najmanje koristiti zrelosti njegove duše, jer izvjesna prisila leži u temelju svakog izvršavanja. Od ljudi se prije svega zahtijeva nešto što otežava put prema Bogu... Najprije se izvršava ljudska zapovijed, Boga se međutim traži premalo. I stoga uvijek jedan krug, kojemu je pripadnost prepoznatljiva na vani, ne stiže do pravog cilja... Trebat će duže vremena prije nego mu bude shvatljivo Biće Božanstva, budući da će on uvijek brinuti za to da istupi u javnosti. On neće tražiti povezivanje s onima koji ostaju daleko od njihove zajednice, nego će se držati daleko od njih, ili će uvijek isticati svoje nastojanje na vani. Jer on nastoji sebi priskrbiti priznanje, i prikazati se pred onima koji se ne slažu s njime. Tko vjeruje da stoji u spoznaji, mora također stajati među bližnjima, on ne smije željeti ograničiti njihovu spoznaju kroz usko povezivanje pojedinaca, te sebe odvojiti, stoga željeti utemeljiti zajednicu koja obuhvaća samo one koji se pridružuju istom znanju. On mora radije dobrovoljno razdjeljivati ono što on vjeruje da posjeduje, on mora nastojati povećati ovu zajednicu, no tiho i bez pompe (blještavila), bez izvanjskih formi i bez prisile... on mora jedino služiti... ali smatrati vrijednim jedino bližnjega, ne simbolične postupke, pa naposljetku smatrati ove postupke znakom pripadnosti toj zajednici. Sve izvanjsko je samo ljuska, no treba se žuditi jezgra, ljudi se trebaju ujediniti kako bi služili Bogu i bližnjemu... onda će oni također stajati u ispravnoj spoznaji, i djelovat će na blagoslov, iako ih ne vezuje nikakva izvana prepoznatljiva spona. Oni moraju jedino svi biti istoga Duha, prepoznati sebe i svoju bezvrijednost, nastojati oplemeniti svoje biće i svim snagama pomagati bližnjemu. Onda je to u Istini jedna zajednica koja služi Gospodaru, te živi i djeluje prema Njegovoj volji.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

BOG JE LJUBAV .... BOŽANSKA ZAŠTITA U ZEMALJSKOM ŽIVOTU ....

B.D. 1413 from 11. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Bog je Ljubav .... i Ljubav vas često vodi predivnim putevima kako bi vi stigli do Njega. I jednom ćete vi prepoznati Njegovu Ljubav i Njegovo mudro vodstvo, i vi ćete Ga slaviti i Njemu zahvaljivati bez prestanka, i Njegovo Ime ćete vi izgovarati u najblaženijem divljenju, i o vremenu na Zemlji misliti u ogromnoj zahvalnosti. A nebeske će se vojske uskladiti u hvalospjevu koji odzvanja na neprestanu slavu Božju .... ova vas Božanska Ljubav čuva i svakome daje ono što je potičuće za njegovo Spasenje duše. I sada ćete vi shvatiti, da vi nikada niste bez Božanske skrbi. Njegova vas volja vodi, i Njegova skrb pripada vama, koji ste Njegova stvorenja. U ovoj izvjesnosti vi možete bezbrižno ići kroz zemaljski život, jer svaki korak je vama zacrtan i određen od Njegove beskrajne Ljubavi prema vama. I ako vi samo podignete svoj pogled prema Njemu, onda i svaki korak za vas mora biti na blagoslov, on mora donijeti duši napredak, on također mora biti učinjen da bi postali to što je vaše konačno određenje. Jer vaš je zemaljski život samo jedna faza u vječnosti .... To je nužni hod koji vodi od jedne razine do druge .... Zemaljski život ne može biti preskočen, kao što uopće sve mora biti što jest .... jer je to Božanski Stvoritelj u Svojoj Mudrosti prepoznao kao sredstvo do cilja, kao jedini put do visine koja znači nezamislive slave (divote).

I ovaj hod kroz zemaljsku dolinu čin je najveće Ljubavi i milosrđa .... utoliko što on bićima koja su neizmjerno daleko od Boga nudi sve mogućnosti da Mu se približe do konačnog sjedinjenja. Nijedno biće ne može iz iznimno dubokog stanja proizvoljno stići do najviše zrelosti, odnosno, sama beskrajna Božja Ljubav ne može smanjiti ovu udaljenost Svojih stvorenja, jer bi ovo bilo u potpunoj suprotnosti s Božanskom mudrošću, Božanskim zakonima i Božanskim redom, i stoga se ne bi moglo ostvariti savršenstvo ....

Svako biće mora samo sebe razviti do visine, i za to mu Ljubav Božja daje svaku zamislivu priliku. Ona želi biću učiniti dostupnom najuzvišeniju sreću i stoga neprestano nastoji biće oblikovati tako da može sudjelovati u ovoj sreći. A sve što biću sada služi za njegov viši razvoj, njemu je dodijeljeno od Božje Ljubavi. Jedino Božanska Ljubav dopušta da biće pati, jer svaka patnja smanjuje udaljenost od Boga .... A svako približavanje Bogu je stanje sreće .... Stoga biće na sebe mora uzeti patnju kako bi stiglo do sreće. Ono mora ograničeno vrijeme proći u prognanstvu, da bi neograničeno vrijeme moglo živjeti u slobodi. Ono je nadalje moralo proći kroz Djelo Stvaranja, da bi primilo Božansku snagu i tako povećalo samoga sebe .... ono je moralo stremiti sjedinjenju s duhovnom snagom, da bi jednom moglo kroz ispunjenje biti usrećeno. Biće je moralo prepoznati svoje ishodište iz Boga, žudjeti nazad k Njemu, i ispuniti uvjete koje za posljedicu imaju sjedinjenje s vječnim Božanstvom .... I stoga se Božanska Ljubav neprestano trudi svemu što je proizašlo iz Nje donijeti izbavljenje ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

OTVRDLA SRCA ....

B.D. 1425 from 19. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Nemojte otvrdnuti vaša srca, i budite voljni svakome dati. A, kada ste zamoljeni, ne budite neodlučni želite li ispuniti molbu, nego dajte, ako je to u vašoj moći. Vi uvijek morate suosjećati u nevolji drugoga, i uvijek biti brižni ovu olakšati svim snagama, onda vi djelujete u Ljubavi, a ova Ljubav će vam jednom biti nagrađena, jer „tako kako vi mjerite, bit će i vama izmjereno“, govori Gospod .... Čovjek koji je ljubavno aktivan, u Božjoj je blizini, i njegov Duh se prosvjetljava u skladu s njegovom aktivnosti Ljubavi. Jer, Ljubav je otkupljujuća, stoga također dokida stanje tame, koje je posljedica vezanog, neiskupljenog stanja. Treba biti spašeno sve što hoda u grijehu .... a grijeh je sve što izvire iz odsustva Ljubavi (tj. iz neljubaznosti, nemilosrdnosti). Posljedično, djela Ljubavi moraju čovjeka pročistiti od krivnje grijeha, budući Bog Osobno uklanja grijehe onih, koji ih prepoznaju i mole za oprost. Ipak, prepoznavanje grijeha i traženje oprosta neće biti pojmljivo bez djelatne Ljubavi, jer duša otvrdlog (bezdušna) čovjeka ne prepoznaje svoju krivnju .... ona odaje počast samoljublju, a to je najveća prepreka prepoznavanju Istine. Čovjek se kroz moć zla osnažuje u svojemu samoljublju, i stoga je neosjetljiv prema patnji bližnjeg. A ne postoji nikakva druga mogućnost spasenja za takvu dušu, kako na Zemlji, tako također i u onostranom. Bez Ljubavi ne može postati slobodna od prisile koja ju muči. Ona sama mora ispružiti ruku da učini situaciju drugih bića podnošljivom, jedino onda olabavljuje svoje okove, i učinjen je prvi korak prema samo iskupljenju. Kada bi samo ljudi htjeli promisliti da njihovo stanje patnje mora biti povećano, ako se oni ne iskažu u ispitima (kušnjama) života, koje je Gospod svakome odredio. Kada bi oni htjeli prepoznati, da duša mora najprije dati, prije nego li može primiti. Ona sama će osjetiti blagodati Ljubavi, stoga također treba doprinijeti u tome da donese pomoć drugim neiskupljenim bićima, i to zemaljski, kao i duhovno .... Čovjek ne smije vjerovati da on sam može crpiti iz izvora milosrđa, dok bližnjemu uskraćuje istu okrjepu. Duhovna nevolja je vrlo velika, i stoga također i tjelesna nevolja mora biti osjetna, tako da čovjek na sebi osjeti gorčinu ove, i potom je obziran da po mogućnosti olakša patnju. Ali, moći vidjeti patnju, bez suosjećanja, svjedoči o otvrdlom stanju duše koja je još vrlo daleko od otkupljenja. Da bi spasio takvu dušu, Bog mora primijeniti nasilna sredstva, te još povećati njenu patnju, tako da se srce čovjeka probudi, i volja u njemu postane djelatna, intervenirajući pomoćno da ublaži ovu veliku patnju. Jedino onda je iskra Božanske Ljubavi zapaljena u njemu i može postati plamen koji djeluje pročišćavajuće i izbavljujuće, i gasi sve zle osjećaje u srcu. Ljubav mora postati aktivna u čovjeku, tako da on pronađe konačno otkupljenje.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

ISPUNJAVANJE OBAVEZE .... DRAGOVOLJNO ILI PRISILNO ....

B.D. 1427 from 20. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Jedino ono čemu se stremi i što se izvađa slobodnom voljom, služi razvoju duše. Ljudi mogu biti navedeni na život koji sam po sebi odgovara Božjoj volji. No oni djeluju jedino pod određenom prisilom. Ako njihova vlastita volja ne sudjeluje, djela su beskorisna, tj. beznačajna pred Bogom. Svako ispunjavanje obaveze doduše znači ispravan zemaljski život, ali ne predstavlja nikakvu posebnu zaslugu za Vječnost. Jer ono što se u Vječnosti cijeni, moralo je proizići iz vlastite volje. Nije dovoljno da se ispunjavaju određene zapovijedi kojima se na Zemlji pridaje velika važnost, a koje međutim u sebi nose malo ili ništa Božje volje.

Ispunjavati Božansku zapovijed Ljubavi iz najunutarnijeg poticaja .... obuhvaća sve što potiče razvoj duše. Od vas se često traži da ispunjavate zapovijed Ljubavi pod prisilom .... potiče vas se na djela koja sama po sebi odgovaraju Božjoj volji ako se izvađaju u slobodnoj volji. No čovjek se ne treba prepuštati vjerovanju da je putem njih ispunio volju Gospodara i postao čista Ljubav prema bližnjemu .... Jedino je njegova vlastita volja presudna, i cijeni se samo stupanj ljubavi kojom se osjeća potican na svoje djelovanje.

I stoga je vrlo često, od strane njegovih bližnjih, radi njegovih postupaka poštovan ili smatran pobožnim onaj čovjek čije unutarnje razmišljanje ne odgovara njegovim vanjskim postupcima. Čovjek može ono što se od njega traži samo po ljudskim zakonima uvijek činiti i bez da je povezan sa Bogom. Radi se o određenoj ambicioznosti i ovisnosti o priznanju koje su pokretač maksimalnog ispunjavanja obaveza, no duševni razvoj je upitan pošto je presudna jedino najunutarnija pobuda srca.

Ono što svijet zahtijeva, mora uvijek do jednog određenog stupnja služiti održanju svjetovne vlasti; no ako se ljudima da sloboda, onda je i svrha plemenitija. Jer tada se može aktivirati vlastita volja. Time sve prisilne mjere koje imaju privid Ljubavi prema bližnjemu, kao i prisilno ispunjavanje crkvenih zapovijedi, pred Bogom imaju samo najmanju vrijednost, a svako slobodno ispunjavanje istih uvećava vrijednost ....

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

KRIST ZAGOVORNIK .... OPROST GRIJEHA .... POTVRDA DJELA OTKUPLJENJA ....

B.D. 1430 from 22. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Ispovjedite svoju krivnju nebeskom Ocu, tako da vas On oslobodi toga. Nema nikakvog zakona koji bi mogao dovesti u pitanje Božju Ljubav .... ne postoji ništa, što bi od strane čovjeka bilo nemoguće ispuniti, što Bog traži od njega. Ako vas stoga pritišće krivnja, i ako biste od nje željeli biti oslobođeni, sva vaša volja se treba samo obratiti Ocu, i vi sebe preporučiti Njemu i Njegovoj milosti. I On će svu krivnju u uzeti od vas, ako je vaša intimna žudnja postati toga se osloboditi. Jer, vi imate moćnog Zagovornika kod Boga, Isusa Krista, Koji je, iz Ljubavi za vas, vašu krivnju grijeha uzeo na Sebe, i umro za to. Vi samo trebate tražiti Njegovu Ljubav i Njegov zagovor, sebe tako svjesno staviti u krug onih za koje je Spasitelj umro, i vi ćete imati udjela u milostima Djela Otkupljenja .... Vi ćete postati slobodni od svake krivnje, zbog Isusa. Jedino vaša volja treba postati aktivna .... Vi morate sam grijeh osjetiti kao teret od kojega biste vi željeli biti oslobođeni, vi ga morate prezreti (gnušati ga se), a žudnja za oslobođenjem mora biti tako snažna u vama, da vi iskoristite Božansku Ljubav i milost Spasitelja i pustite se osloboditi sve krivnje. Ova volja je potvrda, priznavanje Djela Otkupljenja .... vi onda također stojite u vjeri u Isusa Krista, Otkupitelja svijeta .... vi se okrećete Njemu, i odvraćate od začetnika grijeha .... Vi time prepoznajete nepravdu (bezakonje, pogrešku) koju ste vi počinili. A osjećaj krivnje vam dopušta postati poniznima, dopušta vam moliti za milost .... Vi uspostavljate vezu s nebeskim Ocem, u spoznaji da ste sagriješili protiv Njega, da niste poštivali Njegove zapovijedi, i stoga ih niste vršili .... Vi to nalazite pogrešnim, vi više niste oholi niti ste svjesni svoje vrijednosti, nego ponizno molite Oca za Njegovu milost i milosrđe. A On čuje vašu molitvu poradi Svojega Sina .... On prihvaća žrtvu pomirenja, koju Mu je Isus Svojom smrću na Križu podnio za vas i vaš grijeh .... I tako je On vas otkupio od svih grijeha.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel

SLUŽITI ILI BORITI SE ....

B.D. 1431 from 22. svibanj 1940, taken from Book No. 23

Budite poslušni sluge Gospodnje, i ne izazivajte Božju pravednost. Jer, ako žalostite Gospoda buneći se protiv Njegove volje, On vas mora prisiliti da služite na drugi način; On vam mora odmjeriti ono što odgovara nepoštivanju Njegove volje .... On vas mora pustiti da se borite, tamo gdje vi izvorno trebate jedino služiti. Borba je nešto nasilno (brutalno), uznemirujuće .... dok je služenje stanje najdublje podložnosti (privrženosti, prihvaćanja). Ako vi stoga izbjegavate služiti, morate se boriti, a to će vam dosuditi mnogo boli, koju možete otkloniti kroz vašu volju da služite. A, ljudi više ne služe jedan drugome, i stoga stoje u borbi jedni s drugima. Oni uskraćuju poslušnost Božanskom Gospodu, i zato je borba njihova sudbina. A kako ljudi ne nastoje popraviti ovo stanje kroz služenje, borba će trajati dugo vremena, jer je Bog pravedan, i ova pravednost vam iznova mora biti utjeha i jamstvo, da će svako stanje patnje doći kraju, kada je biće na Zemlji, kao i u onostranom voljno služiti. Onda također mora i borba, patnja, imati kraj. I zbog toga svi ljudi moraju pomoći nositi patnju bližnjega, i stoga služiti, i bit će prekinuta svaka borba, budući Bog ne dopušta da u borbi propadnu Njegova stvorenja, čija srca su sposobna Ljubiti i uvijek voljna pomoći .... Služenje tako znači poslušnost Božanskoj volji .... služenje također znači prepoznavanje Gospoda iznad sebe, i čovjek to mora u potpunosti učiniti, želi li on uvijek zadovoljiti Božansku volju. Onda će on međutim, također biti oslobođen borbe. Sve tegobe će ga dotaknuti samo toliko, koliko je to nužno za daljnji razvoj duše. Zemaljsko dijete, čija je volja služiti Božanskom Gospodu ....dakle, biti poslušno u svemu što Gospod traži od njega, bit će uzeto u obzir prema Božanskoj pravednosti .... Božja Ljubav je beskrajna, i On želi da Njegova stvorenja postanu prijemčiva za ovu Ljubav. Stoga se najprije moraju pokoriti Onome, Koji im želi uputiti ovu Ljubav .... A, ako oni pruže otpor najljubavnijem Biću, te time izraze svoju neposlušnost, patnja i borba najprije moraju oblikovati ljudsko srce, tako da žudi Božju Ljubav i stoga nauči rado poslušati .... odnosno, uvijek ispuniti Božansku volju.

AMEN

Prijevodima rukovodi Lorens Novosel