New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 2275 - 2419

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

2298 - LENOST.... REDNA DEJAVNOST....

2299 - SLUŽENJE.... GREH LENOSTI....

2319 - GOSPODARJEV TEMPELJ....

2337 - »BEDITE IN MOLITE....« (Matej 26:41)

2344 - DUŠA-NOSILEC VSEH DEL STVARJENJA ....

2348 - SMRTNA URA

2351 - ZAUPANJE V BOGA.... OBLJUBA: »MOLITE IN BOSTE PREJELI....«

2383a - NEZMOTLJIVOST CERKVENEGA POGLAVARJA....

2383b - Nezmotljivost cerkvenega poglavarja

2398 - OBHAJANJE SOBOTE.... ZAPOVEDI....

2409 - ZAKAJ JE MOLITEV NUJNA....

2410 - LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA USTREZA IZVORNEMU STANJU BISTVA....

2411 - NEMINLJIVOST KRISTUSOVEGA UČENJA.... BOŽANSKO UČENJE LJUBEZNI....

2412 - DUHOVNA PRISILA.... ČLOVEŠKE ZAPOVEDI.... BORBA S KRISTUSOVIM UČENJEM LJUBEZNI....

LENOST .... REDNA DEJAVNOST ....

B.D. 2298 from 11. april 1942, taken from Book No. 32

Redna (strokovna, poklicna) dejavnost nosi v sebi blagoslov, da tako človeka ščiti pred pregreho lenosti. To nikakor ni nepomembno, ker lenost predstavlja največo nevarnost za dušin napredek. To je na nek način vrnitev v stanje pasivnosti, katerega je stvaritev morala prestati, ko je bila njena volja omejena v začetnem stadiju svojega razvoja (ko je razgrajena služila v materialnem, rastlinskem in živalskem svetu) .... torej zloraba svobodne volje, ki dovoljuje živahno (živo) dejavnost. Dejavnost je življenje, nedejavnost smrt .... se pravi, da stvaritev, duša, daje prednost smrti in se obenem tudi postavlja v nevarnost, da se preda najrazličnejšim pregreham. Čim je namreč človek ne-dejaven, se vsiljujejo hlepenja (poželenja) telesa; ono od življenja zahteva vse mogoče zemeljske užitke in zadovoljstva, kar pa duši povzroča največjo škodo.

Po drugi strani pa je stanje dejavnosti za dušo nevarno edino tedaj, ko je človek toliko materialističen, da on s svojo dejavnostjo želi povečevati svoje zemeljske dobrine (bogastva). Vendar pa je poleg tega tudi ta dejavnost služenje .... Tako da človek nezavestno izpolnjuje nalogo, ki mu je dana v času (življenja) na Zemlji. Nemreč celo tedaj, ko on to dejavnost služenja izpolnjuje brez Ljubezni, pa se ta materija zopet v sebi spreminja oz. duhovnemu (ki je omejeno) v njej se pomaga, da služi preko trajne preobrazbe, katero pa za seboj povleče vsaka dejavnost .... naj bo to neposredno ali posredno preko dejavnosti poučevanja.

In zaradi tega se je potrebno najbolj goreče boriti proti lenosti in človeka spodbujati na marljivo delo, ker vsaka dejavnost nosi blagoslov, vse dokler se ona ne izvaja na škodo bližnjega. Namreč resnična Ljubezen do človeka je v tem, da se ga zavaruje pred duševnim nazadovanjem. Težave zemeljskega življenja se ne morejo niti približno primerjati s pomanjkanjem, ki se duši rojeva (prenaša) iz zemeljskega življenja, v katerem je človek iz prividne obzirnosti prikrajšan za zahtevo redne dejavnosti. Človek pa lahko dozoreva edino preko slednjega, ker se služenju ne more nikoli izogniti. In tisti, ki želi služiti, mora biti dejaven (aktiven) .... Toda lenost izključuje služenje; tako da bo tisti človek, ki izvaja dejavnost služenja vedno blagoslovljen ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

SLUŽENJE .... GREH LENOSTI ....

B.D. 2299 from 12. april 1942, taken from Book No. 32

Pot preko zemeljskega življenja je zavestno in nezavestno služenje, toda vedno dejavnost, da bi bila ta pot znosnejša. Če bitja ne morejo služiti, potem to pomeni stanje smrti, resda povzročeno z lastno voljo, vendar pa neizmerno boleče. Bitju je v stadiju človeka dana svobodna izbira, ali bo dejavno v služenju ali pa bo nedejavno. To nima samo bolečih posledic kot v predhodnih stadijih; stvar je še bolj resna, ker lenost neizmerno obremenjuje dušo. Duša neaktivnost občuti kot oviro za vzpon. Ona to čuti, vendar pa je bolj usmerjena na telo in zadovoljuje njegova hlepenja (poželenja). In kakor ona zanemarja svojo nalogo na Zemlji, tako ona tudi v onostranstvu ne bo izpolnjevala zahtev, ki ji bodo postavljene, da bi spremenila svoje nezdravo stanje, ki je posledica njenega zemeljskega življenja in njegovega učinka. Ona v onostranstvu ne bo prepoznala, da je njeno neaktivno stanje vzrok njenega trpljenja, zaradi česar se tega tudi ne bo želela rešiti, čeprav pa čuti bolečino zaradi svoje nesvobode (omejenosti). Poleg tega pa bo ona, tako kot na Zemlji hrepenela po užitkih in izpolnitvi zemeljskih želja in ne bo nikoli pripravljena pomagati tistim, ki trpijo kakor ona. To stanje je zelo brezupno, ko duša nima nikakršne notranje spodbude za dejavnost, kar pa je posledica njenega nedejavnega načina življenja. Ljudem na Zemlji nenehno priteka moč, ki mora biti izkoriščena, mora biti uporabljena za dejavnost služenja, ker se edino tako duša sama osvobaja in obenem tudi nezrelemu duhovnemu v materiji pomaga do višjega razvoja. Toda ko se človek preda lenosti, on zlorablja njemu pritekajčo moč, brez da pri tem pridobi koristi za svojo dušo. To bi bil samo eden zastoj, ko lenost ne bi bila istočasno nevarnost, da se človek preda pregreham, kar pa zanj pomeni regresiven razvoj (nazadovanje). Sedaj namreč nastopa Božji nasprotnik (Satan), ki pred lenega človeka postavlja vsa ugodja zemeljskega življenja in ga spodbuja (hujska), da v njih uživa. Hlepenje po užitku, požrešnost (neumirjenost) in telesna poželenja ga napeljujejo na veliko grehov, slabijo telo in dušo ter ji onemogočajo, da bi bila prikladna za odpor (da bi se lahko uprla). Povečalo se bo hlepenje po zemeljskih dobrinah; in duša je sedaj zelo daleč od svoje resnične naloge, če ona še ni začela popuščati spodbudi Duha, Ki dušo ozavešča, da sa se odreče takšnemu načinu življenja. Če si duša še uspe pridobiti to moč volje, potem je ona (od)rešena, kar pa zahteva veliko moč volje ter pristno (iskreno) molitev k Bogu za pomoč in okrepitev volje. Vendar pa lenost in hlepenje po svetu gresta z roko v roki in človek ne usmerja pozornosti na duhovno nalogo. In duša se mora v onostranstvu bridko kesati za tako napačen način življenja, ker se ona ne more izogniti bolečinam stanja neaktivnosti. Ona jih mora prenašati, vse dokler ne začne sama od sebe hrepeneti po dejavnosti (vse dokler sama ne želi biti dejavna), kar pa lahko traja nezamisljivo dolgo časa.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

GOSPODARJEV TEMPELJ ....

B.D. 2319 from 30. april 1942, taken from Book No. 32

Gospodarjev tempelj je človeška duša, ko se ona oblikuje v Ljubezen tako, da se lahko v njej nastani Sam Bog. In ta tempelj je Bogu prijeten, ker tedaj človek resnično služi Bogu, ker ga je njegova Ljubezen-ska dejavnost oblikovala v služabnika človeštva; neko takšno Ljubezen pa Bog nagradi s Svojo bližino .... On prihaja v srce tistega človeka, kateri ga je uredil kot Gospodarjev tempelj. Božja prisotnost je najlepše darilo za tega človeka, pa je tako počaščeno tudi (to) srce, v katerem On prebiva. Božji tempelj je nastal tam, kjer Sam Bog naredi to, da zveni Njegov glas, katerega lahko sliši človek, v čigar srcu se je nastanil Bog.

Če človek sliši Božji glas, je on zaradi tega najsrečnejša stvaritev na Zemlji; in on ve, da je Bog zelo dober in svet ter da je (On) neskončna Ljubezen, katera je človeku naklonjena .... Sam človek je postal Božji tempelj in zgodilo se je zedinjenje z Gospodarjem .... To je neko blaženo zedinjenje (združenje), spajanje tega, kar je nekoč nastalo iz Boga, z njegovim Stvarnikom; in neko takšno spajanje mora človeku prinesti največjo blaženost. Ta blaženost pa mora biti rezultat (posledica) življenja v Ljubezni; namreč tam, kjer je Ljubezen, tam je Bog .... kjer pa je Bog, tam je tudi nezamisljiva blaženost.

Ko je človek svoje srce uredil kot tempelj za Gospodarja, je on Božji otrok, ki ima vse otrokove pravice. Tako da se lahko tudi z Očetom direktno pogovarja, lahko Ga sliši v najtesnejši bližini, lahko sliši Njegov glas, Ga vpraša vprašanja in hrepeni po odgovoru; in srečen bo preko vsake mere, ker ve, da se je v njem nastanil Gospodar. Ker čigar srce je Odrešenik (Jezus Kristus) izbral za Svoj tempelj, ta ne bo nikoli izgubil Njegove milosti in Ljubezni, ker ga je zajela Božanska Ljubezen, katera ga nikoli več ne izpusti.

Njegov duh se je zedinil z Očetovim Duhom tako, da ni več propadanja. Človek je opravil izpit zemeljskega življenja. Definitivno se je oslobodil izpod oblasti Božjega nasprotnika (Satana) in se v svobodni volji odločil za Boga, Kateri pa sedaj njegovo voljnost nagrajuje s Svojo neskončno Ljubeznijo, s Svojo prisotnostjo, s Svojim glasom, katerega on sedaj sliši kjerkoli in kadarkoli to želi. In tako je človekovo srce postalo tempelj, katero v sebi nosi tisto najsvetejše: Samega Božanskega Gospodarja, Kateri se je nastanil v njem, kakor je to obljubil ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

»BEDITE IN MOLITE ....« (Matej 26:41)

B.D. 2337 from 14. maj 1942, taken from Book No. 32

Pravično razmišljanje, pravičen govor(jenje) in pravično delovanje .... takšno mora biti življenje tistega, ki se želi v duhu »združiti« z Bogom. Človek se mora izogibati vsem grebenom; vedno se mora zavedati tega, kako zelo lahko je pasti v zanke tistemu (Satanu), ki se trudi, da ga uniči. Zato: »Bedite in molite, da ne padete v skušnjavo, ker duh je voljan, telo pa je slabotno.« Ne hrepenite po tem, kar je v svetu (1 Janez 2:15-17), temveč se trudite, da se izborite samo za duhovne dobrine (bogastva). In sprejmite vsako žrtev, da bi se v duhu okrepili in da bi se lahko odrekli tistemu, kar pripada svetu.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

DUŠA-NOSILEC VSEH DEL STVARJENJA ....

B.D. 2344 from 24. maj 1942, taken from Book No. 32

Snovi duše kažejo v svoji sestavi eno zelo fino konstruirano sestavo, ki bi človeka čudežno "pretresla", če bi jo lahko videl. Kajti ne obstaja ničesar (v vesolju), kar ni prisotno v tej stvaritvi .... Vse kar je prikazano v celotnem stvarjenju, se lahko v neskončnem pomanjšanju najde v duši, ker so posamezne snovi bile oživile vsako delo stvarjenja in so s tem nekatere od njih prav tako obdržale obliko teh prejšnjih oblik, in so se torej skozi neprestano združevanje razmnoževale in zatorej nenehno spreminjale in izboljševale celotno sliko. Dojemanje človeka ne bi bilo dovolj, da si predstavlja vsa ta dela stvarjenja. Vendar pa bo nekega dne preplavljen z Modrostjo in Vsemogočnostjo Stvarnika on opazoval podobo, ki mu bo razkrila najbolj čudežno veličastnost.

Najmanjše in najbolj nepomembno delo stvarjenja zopet vsebuje na tisoče drobcenih stvaritev znotraj v sebi, ki pa spet prikazujejo vse, kar je zastopano v velikem Božjem delu stvarjenja. Človekova duša pa je nosilec vseh teh stvaritev, to pomeni, sestavljena je iz neštetih substanc, od katerih je vsaka že izpolnila svojo nalogo v stvarjenju in zato ji je bilo dovoljeno, združiti se zaradi svoje zadnje in največje naloge .... da zaključi neskončno dolg zemeljski napredek kot duša človeka. Ne obstaja nobeno drugo čudežno delo v vsem velikem Božjem stvarjenju, ki bi bilo tako prečudovito oblikovano kot duša človeka ....

In dokaz njene popolnosti je, ko duša lahko sama sebe opazuje kot v ogledalu in dojema svojo lastno lepoto (čudovitost), to je, ko ona vidi sebe v najsvetlejši Luči (Svetlobi) v mnogi tisočkratni obliki in pojavnosti, in tako ji kontemplacija (opazovanje same sebe) povzroča nepredstavljivo srečo, ker je pogled na celotno delo stvarjenja zanjo ena preplavljajoče čudovita izkušnja-doživetje. In kontemplacija duše se ne bo nikoli končala, ker se slika sebe vedno znova spreminja (oblikuje), vedno znova se pojavljajo vse bolj čudežna dela stvarstva, ker so Božji čudeži neskončni, in s tem tudi to kar Božja Ljubezen zagotavlja Njegovim bitjem, katera so popolna in zatorej razsvetljena ....

Ona bodo vedno in ves čas-stalno čutila Njegovo Ljubezen, in zatorej kot rezultat doživljajo tudi vse večjo srečo .... Ne bo konca, nobene omejitve tega kar duhovno oko lahko opazuje .... In nič ne bo ostalo nespremenjeno, kar pomeni stanje blaženosti za bitje, temveč se bo to stanje sreče (blaženosti) neprestano povečevalo, kar pa zahteva nenehno spreminjanje tega, kar bo ponujeno duhovnemu očesu bitja. AMEN

Prevod Lorens Novosel

SMRTNA URA

B.D. 2348 from 27. maj 1942, taken from Book No. 32

Ločitev duše od telesa je običajno boleča izkušnja za telo, saj je za nebolečo ločitev potrebna določena stopnja zrelosti, ki jo ljudje redko dosežejo. Smrtna ura bo nezrelemu človeku vedno dala zavestno spodbudo, da si bo prizadeval za takšno zrelost duše pred koncem, saj je po izstopu iz človeškega ovoja ne more doseči z lastno močjo. Odvisno od stanja njegove duše bo ura smrti bolj ali manj boleča. Dokler je človek na tej Zemlji, ima možnost, da se očisti, v posmrtnem življenju pa se bo duša pred smrtjo zahvalila svojemu Stvarniku, da ji je dal to možnost, da ji v posmrtnem življenju ni treba toliko trpeti. Ker je Bog pravičen, se mora duša srečati s svojo usodo v posmrtnem življenju in potrebo po večjem trpljenju, da doseže zrelost. Brez tega vstop v svetlobne krogle ni mogoč. Trpljenje in mučenje morata v duši povzročiti višjo stopnjo zrelosti. Zato je potrebno na dolg boj pred smrtjo vedno gledati kot na duhovni vzpon duše. V resnici človek vidi le trpljenje in smrt, ki sta prispevala k njegovemu strahu pred smrtjo in se mu včasih zdita nevzdržna. Vendar je vse to določila Njegova velika ljubezen do človeštva, da bi jim bila na onostranstvu omogočena svetlejša luč.

Ta velika ljubezen je temelj vsega. Bog pošilja trpljenje in bolečino na zemljo samo zato, da bi človeštvo premagalo željo po fizičnih stvareh, več razmišljalo o duši in jo poskušalo oblikovati do popolnosti. Vsako trpljenje, ki ima za posledico to, je Bog blagoslovil. Vaš čas na Zemlji se bo kmalu iztekel in s pravo voljo je to mogoče doseči z izogibanjem posvetnim užitkom. Duša se nato oblikuje po Božji volji in za vstop v kraljestvo luči ni potrebe po izjemnem trpljenju ob koncu njenega zemeljskega življenja. Trpljenje vedno vodi do večje zrelosti. To je blagoslov za ljudi, saj bi drugače morali premagovati svoje slabosti in napake v posmrtnem življenju, kar je izjemno boleče. Trpljenju se ni mogoče izogniti, tudi če smrtna ura mine na videz mirno in neboleče. Bog ve, v kakšnem stanju je duša vsakega človeka. Pozna tudi voljo duše, da se bori proti vsemu nečistemu. Zato se On srečuje z ljudmi, da bi jim dal možnost, da dosežejo svoj cilj, in jim dal ob smrtni uri še zadnjo priložnost, da se očistijo in čisti vstopijo v večnost.

AMEN

Prevod Janko Žagar

ZAUPANJE V BOGA .... OBLJUBA: »MOLITE IN BOSTE PREJELI ....«

B.D. 2351 from 29. maj 1942, taken from Book No. 32

Do pomanjkanja zaupanja v Boga bo povsem zagotovo prišlo takrat, ko se bodo ljudje nahajali v veliki zemeljski težavi in nimajo globoke vere .... vere v silo, ki lahko s svojo voljo spremeni vse dogodke na svetu. Človek, ki ima vero, se s popolnim zaupanjem prepušča tej sili, ker on ve, da mu Božja Ljubezen in vsemogočnost lahko in tudi želita pomagati, pri čemer je človek, ki je izpolnjen z vero, v prednosti glede na nevernika, ker se na ta način pogosto izogne strahu in skrbem, medtem ko nevernik živi v nenehnem nemiru in skrbeh, ker se ne more na nikogar obrniti, da bi mu umaknil ta nemir in skrbi.

Tako da je zaupanje v Boga pogojeno z globoko vero, kakor je zaupanje v Boga obenem tudi ključnega pomena za globino oz. (pri)srčnost molitve. Namreč tisti, ki je poln zaupanja v Boga, se bo v vsaki težavi telesa in duše zatekel k Bogu in Ga prosil za podporo .... (po)klical Ga bo v srcu, tako da se na ta način iskrena molitev dviga k Bogu. In Oče na Nebesih jo bo uslišal, ker je Njegova Ljubezen do Njegovih otrok tako ogromna, da jih ne more pustiti v trpljenju in skrbeh. Torej tam, kjer primanjkuje popolnega zaupanja v to, da Bog želi pomagati, se bo tudi molitev le neodločno dvigala k Bogu, čemur sorazmerno slaba bo tudi pomoč.

Prodor v močno vero je absolutno nujen, ker je od njega odvisna iskrena molitev, s katero se potem veliko lažje vzpostavi stik z Bogom. Človek, ki ima močno vero, se počuti bližje Bogu in lahko moli v duhu in Resnici, kar pomeni, da se lahko prostodušno (iskreno) pogovarja z Njim. In njegove molitve bodo lahko toliko prej uslišane, ker mora tista molitev, ki je namenjena v globoki veri in s popolnim zaupanjem, brezpogojno pripeljati do izpolnitve, ker je Sam Bog ljudem obljubil, da bo dal tisto, po čemur hrepenijo ....

»Molite in boste prejeli ....« To, kar je Bog obljubil, ostaja za vekomaj Čista Resnica .... In če je torej On dal ljudem obljubo, da jim bo pomagal, lahko ravno tako brez dvoma verujejo, da bo On to tudi naredil (Hebrejcem 10:23; 11:11), pri čemer bo obenem tudi raslo zaupanje. In takoj je lažje prenašati zemeljsko življenje; namreč tam, kjer človekova lastna moč ni zadostna, pomaga Božja moč, za katero lahko zaprosi človek, ki je poln vere; kar pa bo tudi naredil, ker je Sam Bog ljudem dal priporočilo, da Ga prosijo, če potrebujejo Njegovo pomoč. Enako tako pa se lahko izmoli tudi močna vera. In Bog bo to molitev uslišal, ker vsakič, ko človek moli za duhovne dobrine, molitev ni nikoli napačna.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

NEZMOTLJIVOST CERKVENEGA POGLAVARJA ....

B.D. 2383a from 25. junij 1942, taken from Book No. 32

Vsako versko doktrino je potrebno skrbno preučiti (preiskati), preden jo sprejmemo. Bog od vas to zahteva, da bi zmanjšal vpliv sovražnika (Satana), saj boste potem tudi sami razumeli, kako deluje. Njegov cilj je, da z netočnostmi prodre v Božansko resnico, a tega se človek zagotovo lahko zave, če kar najbolj resno preuči (pregleda) tisto, kar se mu ponuja z željo, da sprejme edino Božansko resnico. Nasprotnik uporablja človeško voljo, torej vpliva na ljudi, da božjemu nauku poljubno dodajajo še druge nauke in jih prenašajo naprej kot nauke, ki jih je dal Bog. Toda človeško delo ni brez napak in posledično je pokvarjen tudi čisti božji nauk, še toliko bolj, kolikor manj ljudje preiskujejo in razmišljajo sami. In spet gre za delo nasprotnika (Satana), da človeške doktrine same po sebi preprečujejo njihovo natančno raziskovanje (preiskovanje) in kontemplacijo .... da se zato od ljudi zahteva, da brezpogojno sprejmejo vsako versko doktrino, preverjanje pa je prikazano kot napačno. To zelo podpira (spodbuja) delovanje princa laži. Toda Bog od ljudi zahteva, da imajo živo vero, to je vero srca, vero, ki s polnim prepričanjem potrjuje, kar se uči. Vsak, ki o tem resno razmišlja, bo lahko tudi s polnim prepričanjem potrdil vsako božjo resnico, nikoli pa ne bo mogel sprejeti Satanovega delovanja. Kmalu ga bo prepoznal kot človeško delo in ga bo z lahkim srcem zavrgel, ko bo ugotovil, da je ničvredno. Preglejte vse in ohranite najboljše (1 Tes 5;21)... In ker mora preverjanje neizogibno vključevati prepoznavanje in zavračanje vsake napake (zmote), je nasprotnik lahko preprečil preverjanje verskih doktrin s postavitvijo doktrine, ki je bila namenjena odpravi človeškega mišljenja in je imela zato zelo slabe posledice... To se nanaša na nauk o nezmotljivosti cerkvenega poglavarja, ki ljudi navidezno osvobaja vsakršne odgovornosti, vendar jih vodi v globoko duhovno temo, če ga sprejmemo in razumejo kot Božjo resnico. Kajti vsak zgrešen nauk bi potem lahko dodali kot božansko resnico, ne da bi dovolili kritiko ali zavrnitev. In tako so se odprla vrata vsaki napaki .... Nasprotnikovi dejavnosti je bilo na voljo polje, na katerem je lahko na široko raztrosil svoje seme ....

AMEN

Prevod Janko Žagar

Nezmotljivost cerkvenega poglavarja

B.D. 2383b from 25. junij 1942, taken from Book No. 32

To, da morajo ljudje verjeti v nauk o nezmotljivosti poglavarja cerkve pomeni, da mora biti vsak dodatni nauk ali pravilo, ki ga postavi poglavar cerkve, priznan (odobren, sprejet) brez kritike, s čimer sta odpravljena človekovo razmišljanje in njegova svoboda izbire, kar je nesprejemljivo, če naj bi človek nekega dne polagal račun za svoj odnos do Boga. Vsak človek mora (sam) odgovarjati zase (Mt 16,27; Raz 20;12 -13), posledično temu se mora sam odločati v popolni svobodi volje... Vendar, da bi lahko sprejel odločitev, mora biti sposoben preučiti in upoštevati (pretehtati), za kaj se bo odloči .... Ne bi smelo biti tako, da se posamezna oseba odloči in ta oseba potem zahteva od tisočev in tisočev ljudi, da sledijo njegovi odločitvi, nato pa to zahtevo izrazi v obliki zapovedi .... (doktrine) .... kar nedvomno velja, če naj se vsaka cerkvena zapoved prizna za skladno z Božjo voljo, saj je njen temelj (domnevna) nezmotljivost cerkvenega poglavarja. Ti nauki so zdaj brez zadržkov sprejeti, ne da bi si človek razjasnil njihov pomen in namen, kar ima za posledico rutinska dejanja, ki niso povezana s svobodno odločitvijo, globoko vero in globoko občuteno bližino Bogu... Razvila se je cerkvena služba, ki v resnici ni služba Bogu. Uvedeni so bili običaji, ki so bolj ali manj formalnosti... Nasprotnikovim dejanjem je uspelo, da so pod krinko pobožnosti odtujile ljudi od Resnice, jim onemogočile lastno mišljenje in s tem tudi svobodno odločanje, saj nasprotnik vse to zatira (prepreči) zaradi dogme o nezmotljivosti. Ker ko bo ta nauk človeku postal sprejemljiv, mu o njem ne bo več treba imeti mnenja. Tako sprejema brez nadzora, ni se mu treba odločiti, saj se je namesto njega že odločil nekdo drug in svobodna volja ni uporabljena. Namesto tega mora oseba verjeti v to, kar ji je dano kot verska dogma, če ne želi priti v konflikt s določeno versko dogmo, ki jo ima cerkev za tako zelo pomembno, da se poglavar cerkve nikoli ne more zmotiti oz. sprejti napačne ukrepe, ko sprejema odločitve glede cerkve.

Bog ceni le svobodno odločanje, vendar mora to sprejeti človek sam in zato mora upoštevati prednosti in slabosti verske dogme. Le tisto, kar lahko potrdi v svojem srcu, se lahko imenuje vera, ne pa tisto, kar je prisiljen sprejeti (potrditi) .... Le tisto, kar lahko potrdi v svojem srcu, se lahko imenuje vera, in ne tisto, kar je prisiljen potrditi... Kajti verska dogma, ki jo je namenil Bog, bo vzdržala vsakršno presojo in bo toliko bolj prepričljivo sprejeta, čim bolj se bo človeško bitje poglabljalo vanjo... Vendar pa vse, kar ni od Boga, ne vzdrži presoje in bo zavrnjeno s strani vsake osebe, ki se resno bori za znanje ....

AMEN

Prevod Janko Žagar

OBHAJANJE SOBOTE .... ZAPOVEDI ....

B.D. 2398 from 6. julij 1942, taken from Book No. 32

Usmiljen Sem do vsega človeštva in želim mu dati Mojo Ljubezen .... Toda kdo Me še časti? Le maloštevilni so, ki stremijo k Meni, ki Me iščejo in želijo živeti tako, da je to Meni všeč, da se trudijo okoli Moje Ljubezni in da želijo narediti vse, karkoli zahtevam od njih. Vendar pa so oni Moji otroci .... Jaz Sem blizu njih, četudi vsakemu izmed njih na drugačen način; toda vedno Me bodo spoznali in Mi želeli služiti. Zato Jaz prebivam med njimi, in všeč so Mi te misli, ki Me iščejo in ki se v molitvi povezujejo z Menoj. Zaradi tega, da bi ostali v Meni in da bi Me prepoznali kot Gospodarja ter Stvarnika neba in Zemlje, morajo imeti jasen znak Moje Ljubezni ....

Oni morajo slišati Mojo Besedo v vsej čistosti in z Besedo (imeti) zagotovilo o tem, da Sem Jaz Sam poleg njih (z njimi). Ta Beseda je zagotovilo Moje Ljubezni; Ona vam ljudem pričuje, da Jaz zopet prebivam na Zemlji in da vedno znova govorim ljudem, ki Me želijo slišati in ki so Mi predani v Ljubezni. Toda ta Beseda je neminljiva, kakor je tudi neminljivo vse, kar izhaja iz Mene. Torej po tem boste prepoznali, ali posedujete Božansko ali človeško delo tako, ko bo vse živelo dlje in se uprlo celotni volji za uničenjem ....

In če se sedaj vprašate, kaj Jaz zahtevam kot plačilo, potem lahko ravno tako sami najdete odgovor .... ničesar razen tega, da vi dajete Ljubezen vsem tistim, ki pridejo na vašo pot. S to Ljubeznijo namreč izpolnjujete prvo zapoved .... Častite in priznate Mene; verjamete v Mene, Kateri Sem vas naučil Ljubezni in Kateri Sem Svoje življenje v Ljubezni dal za vas. Tako pa se morate tudi vi odreči temu, kar vam je dragoceno in kar imate radi; edino v Meni morate videti nadomestilo .... »Ne imejte drugih bogov poleg Mene ....« Ni vam potrebno hrepeneti po ničemer drugem, razen po Moji prisotnosti, da bi Jaz lahko (pre)bival med vami in da bi (ob)čutili Mojo bližino. Vendar pa je to zopet zapoved, katere vam ne vsiljujem, ampak vam to prepuščam, da se sami odločite, ker mora edino Ljubezen določati vaše postopke (dela, delovanja) in ne Moja zapoved ....

Duh Ljubezni (Boga, Očeta, Jezusa Kristusa), in tedaj boste nenehno mislili in delovali tako, da bo to v skladu z Mojimi zapovedmi. Toda če je v vas Ljubezen, vi ne potrebujete zapovedi; dal Sem jih namreč za ljudi, ki so bili brez celotne Ljubezni in niso bili pozorni na to, kar bi jim Moja Ljubezen želela bonoficirati (vplačati na račun). Njihova ljubezen je bila usmerjena samo na to, kar se tiče telesa, zaradi česar so zanemarili vse zapovedi. In da bi omejili to telesno hlepenje, da bi samoljubju zavrnili ventil, Sem dal zapoved, da se eden dan morajo spomniti na Mene, da eden dan morajo obhajati, da morajo prekiniti s svetovnim delom in da morajo živeti v skladu z Mojo zapovedjo. Delovanje v Ljubezni in stalno misliti na Mene, kakor tudi odrekati se lastnim telesnim poželenjem, to je resnično (pravo) obhajanje Sobote.

Človek, ki je izpolnjen z Ljubeznijo do Mene, je obenem tudi premagal materijo; in on več ne hlepi po tem, da bi povečal zemeljska bogastva (dobrine). Zaradi tega on ne omadežuje Sobote s svetovnim (fizičnim) delom, če dela v korist bližnjih. In vsak, ki živi po Moji volji, ki stremi k Meni in ki Me iskreno ljubi tako, da njegova delovanja niso v nasprotju z Mojimi zapovedmi, je član Moje skupnosti, pa četudi to navzven ni prepoznavno.

Vi ljudje ste zajeti z neresnico in si Moje zapovedi razlagate na napačen način .... Delujete v skladu z Besedo, toda ne delujete v skladu s pomenom Mojih Besed .... sicer zagotovo z najboljšo namero, da bi Mi služili; vendar pa tako nastajajo nesporazumi in grebeni, na katere se precej njih nauči (jih prisvojijo), čeprav pa Mi s tem ne služite. Poslušajte notranji glas s srcem polnim Ljubezni; glas, ki vas bo povsem zagotovo pravilno vodil, če ste za Mene in ne proti Meni ....

Vse Moje zapovedi morajo v vas edino razcveteti Ljubezen do najvišjega razcveta. In če je v vas Ljubezen, vi resnično ne potrebujete Mojih zapovedi, ker boste tedaj delovali v skladu z Ljubeznijo in bližnjemu nudili Ljubezen. Na nikakršen način mu ne boste škodovali; vse svoje postopke (delovanja) boste podredili Moji volji, in tedaj ne morete storiti greha ali biti ne-Ljubeznivi. Bodite pozorni na Moje zapovedi, tako boste upoštevali vse Moje zapovedi.

In če se prepustite Božanskemu vodenju, vas dejansko ni potrebno biti strah, da boste napačno razmišljali ali delovali. In karkoli boste delali, bosta vedno vrednoteni vaša volja in vaša Ljubezen, in ne delo samo po sebi. Če obhajate soboto navzven, bom Jaz tudi s tem zadovoljen, če verjamete, da tako izpolnjujete Mojo voljo .... Vendar pa tisti, ki mu ni do zunanje forme, ki pa si v sebi ravno tako prizadeva biti v Moji volji, izpolnjuje Moje zapovedi, ker želi biti za Mene in ne proti Meni ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

ZAKAJ JE MOLITEV NUJNA ....

B.D. 2409 from 15. julij 1942, taken from Book No. 32

Človeška prizadevanja se v teh časih usmerjajo samo na materijo, kar pa pomeni zastoj za duhovni razvoj. Obstaja nevarnost, da bo človeško bitje nazadovalo, če ne bo spoznalo njenega stanja nemoči (nebogljenosti, bede), ker si Božji nasprotnik (Satan) prizadeva duše povleči navzdol, da bi jih popolnoma pridobil zase. In kolikor bolj mu to uspeva, toliko težje je ponovno pobegniti od njega in se usmeriti k višjim sferam. Volja človeškega bitja je namreč oslabljena, in ona se lahko spremeni edino z Božjo pomočjo, za kar je nujno, da se Ga brez oklevanja (po)kliče na pomoč. To pa glede na to daje molitvi, da je ona prvi in najpomembnejši pogoj (da je nujna) .... Vse dokler človeško bitje še naprej lahko moli, on ni brezupno izgubljen, ker bo na vsak klic za moč v duhovni težavi odgovorjeno. In če človeško bitje ne more več prepoznati duhovne težave, v kateri se nahaja, kar pa je ravno tako vpliv nasprotnika, tako da zanemarja blagoslov molitve, ga bo Bog potem vodil do situacij, ki bodo povzročile, da v zemeljskih težavah dojame njegovo lastno nemoč, da bo na ta način našel zatočišče v molitvi in da bo v njegovi težavi (po)klical Boga. On je vedno pripravljen pomagati; On ne bo zavrnil Njegove podpore nobenemu, ki moli. On daje šibkemu moč in ublaži vsako težavo, vendar pa On želi, da se zavestno hrepeni po tej pomoči. On želi, da človeško bitje pride k Njemu v molitvi. To namreč pomeni, da on prizna, da je brez moči, kar pa Bog mora zahtevati od bitja, ki se je nekoč v prevzetnosti in v zavestnem znanju o njegovi moči obrnilo stran od Tistega, od Katerega je prejelo vso to moč. Bitje bo ponovno postalo prejemnik moči, kakor je bilo to na samem začetku, vendar pa bo ono delalo z Bogom in ne proti Bogu. Zaradi tega mora najprej dojeti, da je brez Božje Ljubezni povsem slabotno bitje, da bi se ga motiviralo, da se ponovno pridruži Bogu, od Katerega se je ono prostovoljno oddaljilo. Zato se mora združitev z Bogom ponovno zgoditi v svobodni volji, zaradi česar temu bitju ne more biti dana moč v nasprotju z njegovo voljo. Vendar pa ono njegovo voljo izraža preko molitve, preko hrepenenja, da mu bo dana moč, katero pa bo Bog vedno izpolnil. On namreč samo želi biti priznan kot Dajalec moči in da bitje preko molitve odneha od njegovega prejšnjega odpora in znova voljno hrepeni po združitvi z Bogom, da bo ono na ta način prežeto z Božjo močjo in da bo tako ponovno postalo prejemnik moči, kakor je bilo to določeno na začetku, da bo tako.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA USTREZA IZVORNEMU STANJU BISTVA ....

B.D. 2410 from 15. julij 1942, taken from Book No. 32

Ljudje ne prakticirajo več aktivne Ljubezni do bližnjega; vsak namreč edino teži k lastnim koristim, kar pomeni, da je samoljubje prevagalo (prevladalo). To stališče ljudi je nasprotno izvorni ureditvi in izvornemu cilju; bitje je namreč nastalo iz Ljubezni, in njegova dejavnost bi morala biti Ljubezen-sko delovanje .... ker je tudi ono nastalo iz vseobsegajoče Božje Ljubezni in bi moralo ponovno sevati (sijati, izžarevati) Ljubezen .... Človeška ljubezen pa je majhna in ozko omejena, če ona sega edino do lastnega telesa; zato ona ne osrečuje, temveč zahteva edinole zase .... On ne daje, temveč vedno zahteva, in ona ne bo nikoli enaka Božanski Ljubezni. Izvornemu stanju in cilju bistva bolj ustreza dejavna (aktivna) Ljubezen do bližnjega; in zaradi tega se bitje lahko edino preko nje osvobodi samoljubja ter se ponovno približa izvornemu stanju. Ona je nesebična in želi edino osrečiti, kakor mora zaradi tega imeti Božansko poreklo; zato bo izhajala in nekega srca, ki se čuti ozko povezano z Bogom in preko tega lahko prejema Božje Ljubezen-sko sevanje. Božanska Ljubezen vedno razdeljuje, kakor je dejavna Ljubezen do bližnjega ravno tako neprestano razdeljevanje tega, kar človek sam poseduje ali prejema. Samoljubje temu nasprotno ne daje, temveč vse jemlje za samega sebe; ono ne osrečuje in ga na nikakršen način ni potrebno imenovati Božansko, temveč še vedno dokazuje pripadnost tistemu (Satanu), ki je zavrgel Božansko Ljubezen in padel v ne-Ljubezen (neusmiljenje, brezdušnost). Bog je v Svoji ogromni Ljubezni ustvaril ljudi (človeško dušo v telesu), da bi bistvo ponovno vrnil v izvorno stanje, da bi jim ponovno dal to, kar so si nekoč zapravili; Njegova Ljubezen namreč želi nenehno dajati, toda nesrečno stanje ne ustreza Njegovemu Ljubezen-skemu občutju. Vendar pa to bistvo lahko ponovno prejme Njegovo sevanje Ljubezni in je zato lahko v stanju sreče šele takrat, ko je ono sebe oblikovalo v Ljubezen, če ono edinole popolnoma nesebično (brez koristoljubja) razdeljuje Ljubezen. Šele potem njegovo občutje, njegovo razmišljanje in delovanje ustrezajo njegovemu izvornemu stanju, katero je bilo najčistejša Ljubezen; in zato je bilo bitje kot Bog in je bilo blizu Njega. In to stanje mora bitje ponovno osrečiti, ker je le to končni cilj vsega iz Boga nastalega bistva, katerega pa je mogoče doseči edino, če človek prakticira Ljubezen, če on nesebično deli bližnjim to, kar sam poseduje in kar se njemu samemu zdi vredno. Ljubezen, ki daje, je Božanska, katera mora darovalca ravno tako oblikovati v Božansko bitje; ona mora srce spodbujati na vse bolj gorečo Ljubezen-sko dejavnost ter vse bolj zmanjševati oddaljenost od Boga .... Človek, ki je dejaven (aktiven) v Ljubezni, se mora združiti (zediniti) z Bogom preko delovanja v Ljubezni in biti zajet z Božansko Ljubeznijo, katera ga vse bolj prežema, vse dokler bitje popolnoma ne postane Ljubezen, vse dokler ono ponovno ne postane tisto, kar je bilo izvorno .... iz Božanske Ljubezni nastalo duhovno, ki je v najtesnejši povezanosti z Bogom in katero lahko deluje ter ustvarja kot On.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

NEMINLJIVOST KRISTUSOVEGA UČENJA .... BOŽANSKO UČENJE LJUBEZNI ....

B.D. 2411 from 16. julij 1942, taken from Book No. 32

Srž Kristusovega učenja je Božansko učenje Ljubezni .... Duhovno (to, kar je bilo nekoč ustvarjeno kot popolno, je odpadlo od Boga s svojo lastno svobodno voljo) je bilo omejeno zaradi tega, ker se je oddaljilo od Večne Ljubezni in takó postalo neljubeznivo (zlobno, brez Ljubezni-Boga-Božjega Duha). Ono se je napotilo po Zemeljski stezi po Božji volji: ono je služilo, četudi v stanju prisile. Služenje je namreč posledica Ljubezni, če se le to izvaja prostovoljno .... Torej duhovnemu, da bi se ponovno lahko približalo Bogu, je morala biti ravno tako dana priložnost, da se prostovoljno aktivira v služenju, da razvije Ljubezen, kar pa je mogoče edinole v stadiju razvoja kot človek.

To služenje mora biti storjeno v Ljubezni, brez kakršnekoli prisile, zaradi česar stvaritvi tudi primanjkuje znanja o prejšnjem omejenem stanju (oz. mu je to znanje odvzeto), da se s tem znanjem ne bi vplivalo nanj. Vendar pa mora biti človek v njegovem razvojnem stadiju vseeno seznanjen z njegovo nalogo, in sicer na nek takšen način, da mu dovoljuje svobodo, da prostovoljno veruje. Torej njemu je ta informacija lahko dostavljena edino v obliki učenja (Božje Besede), katero on glede na njegovo voljo lahko sprejme ali pač zavrne, katera pa ne more biti dokazana, temveč je vanjo potrebno zgolj verjeti.

Ljubezen, Njeni učinki in Njeni blagoslovi je tisto, kar je najpomembnejše in kar je potrebno spoznati, da bi Jo lahko sam prakticiral in da bi lahko na samemu sebi izkusil Njeno delovanje. Njegov nadaljnji duhovni razvoj je odvisen edino od Ljubezni. In zato mora biti ljudem omogočeno znanje o tem; potrebno jih je podučiti, kaj je Jezus Kristus Osebno delal (kako je deloval) tako, ko je z Besedo in dejanji oznanjal Ljubezen ter s primerom živel (pokazal) življenje Ljubezni.

Stvaritev iz omejenaga stanja lahko osvobodi edino Ljubezen. In ljudem se ne more dovolj pogosto usmeriti pozornosti, ne more se jih dovolj pogosto opozarjati (jih usmeriti) na to, da morajo živeti življenje v Ljubezni; in zato je Jezus Kristus Svojim učencem dal nalogo, da gredo v svet in da narodom prinesejo učenje Ljubezni (Matej 28:18-20) ....

Oni morajo ljudi napotiti na pravilno (pravo) pot, na pot Ljubezni, po kateri se morajo vsi napotiti, če želijo, da zemeljsko življenje obrodi duhovne sadove, kar pa je obenem tudi cilj vsega duhovnega .... popolna osvoboditev iz forme. Namreč učenje, ki oznanja Ljubezen, ima Božansko poreklo; to je učenje, katerega je ravno tako Jezus Kristus Osebno ljudem na Zemlji oznanjal, katerega je torej Jezus Kristus prenesel Svojim stvaritvam. In to učenje absolutno nikoli ne more biti uničeno; zgodilo se bo edino to, da bodo ljudje zapostavili Kristusovo učenje, zaradi česar so naklonjeni temu (mnenju), da je to učenje potrebno iztrebiti (izkoreniniti), ker so njegove zahteve in zapovedi neugodne in niso v skladu z zemeljskimi željami (željami sveta; to, kar svet zahteva).

Božansko učenje Ljubezni govori (uči) o ločitvi od materije. Človek mora biti pripravljen, da od svoje lastnine (premoženja) da bližnjemu; on mora torej premagati lastne želje (zahteve) in se odreči v korist bližnjega. To pa zahteva pravilno Ljubezen do bližnjega, in človek mora sebe vzgojiti v to Ljubezen.

Vendar pa človeštvo stremi k povečevanju zemeljskih bogastev, in ono na določen način deluje v nasprotju z zakonom Ljubezni tako, ko bližnjemu odvzema zemeljske dobrine in to želi pridobiti zase. To je z zakonom dovoljeno. Čeprav pa ni vedno tako, da je človek nepravičen, ko povečuje svoje premoženje. Vendar pa v sebi ubija občutek Ljubezni, kakor obenem tudi povečuje samoljubje in tako onemogoča duhovni razvoj na višje.

Ljubezen do bližnjih bi zmanjšala težnjo k zemeljskegmu bogastvu. Toda ker človeštvo edino v bogastvu in telesnemu ugodju vidi tisto, k čimur je vredno stremeti, in ker edino v tem vidi napredek, ono želi potisniti stran Božansko učenje Ljubezni. Ono ne želi, da se ljudi omejuje pri njihovem stremljenju k svetu; ono v tem Božanskem učenju Ljubezni vidi edinole omejevanje zemeljske življenjske moči in se zato z vsemi sredstvi bori proti temu navideznemu zmanjševanju življenjske moči, ker je ravno to tisto, kar njemu pomeni Božansko učenje Ljubezni.

Tako da se človeštvo nahaja v veliki duhovni nevarnosti .... da se vse bolj oddaljuje od življenja v Ljubezni (vse manj ga živi, uživa v telesnih užitkih) in se podaja v tako trde okove, iz katerih se ne more več osvoboditi, ker je sredstvo osvoboditve edino Ljubezen .... kjer pa se njo potiska stran, tam je osvoboditev popolnoma nemogoča.

Svet se bo boril proti Božanskemu učenju Ljubezni; in povzročil bo največjo duhovno škodo tistim, ki pripadajo svetu. Vendar pa on ne bo absolutno nikoli mogel odstraniti Kristusovega učenja, ker bo vse, kar je človeško delo, minilo. Toda Božansko učenje Ljubezni .... Božja Beseda, Katero je Kristus Osebno prinesel na Zemljo in preko Svojih učencev razširil med vse narode .... bo obstala. Ona je namreč prišla iz Boga; skozi usta Jezusa Kristusa je bila poučevana in z življenjem pokazana na Zemlji, in vedno znova bo od Boga v vsej čistosti dostavljena na Zemljo .... Kar pa je od Boga, to je neminljivo, tako da tudi Božansko učenje Ljubezni za vekomaj ne bo moglo propasti ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

DUHOVNA PRISILA .... ČLOVEŠKE ZAPOVEDI .... BORBA S KRISTUSOVIM UČENJEM LJUBEZNI ....

B.D. 2412 from 17. julij 1942, taken from Book No. 32

Potrebno je obsoditi vsako duhovno prisilo, ker dejavnost človeškega bitja, ki izhaja iz nje, s strani Boga ne more biti cenjena. Edino popolna svoboda volje določa vrednost človekovih dejavnosti. Oni morajo biti glede na to obveščeni o Kristusovem učenju. Vendar pa se jim tega ne sme postaviti kot obveznost (ne sme se jih prisiliti), da živijo določen način življenja zaradi pravil in predpisov, katerih se bodo potem držali v poslušnosti in zaradi običaja. Zagotovo velja, da morajo biti ljudje vzgojeni in podučeni v pravilnem razmišljanju ter obnašanju, vendar pa jim mora biti pokazana pravičnost ali nepravičnost njihovih delovanj. Potrebno jim je svetovati, da prakticirajo Ljubezen; toda oni nikoli ne bi smeli biti prisiljeni na delovanja s pomočjo pravil, ki niso v skladu z njihovo notranjo voljo.

Potrebno je izvajati edino zapoved Ljubezni in jo glede na to obenem tudi poučevati .... namreč vsak, ki izpolni zapovedi Ljubezni, oblikuje svoje srce tako, da bo ono samo od sebe želelo izvajati tiste stvari, ki so v skladu z Božjo voljo. Torej zapovedi, ki človeka obvezujejo (prisiljujejo), da se v svojem življenju obnaša na določen način, celo če tudi neuspeh pri njihovem izvajanju ne prikazuje brezčutnosti do drugih ljudi, niso dane s strani Boga oz. one so izven (niso del) Kristusovega učenja, ker to učenje govori edinole o Ljubezni, katera pa nima za cilj tega, da bi uresničila izpolnitev Božanskih zapovedi s pomočjo zunanje sile.

Človeško bitje mora imeti možnost, da se(be) oblikuje v največji svobodi volje, da bo ta preobrazba razmišljanja veljala za vekomaj. Torej svoboda volje je omejena, čim ta preobrazba zahteva podložnost (omejenost svobode). Vsako dobro delo, ki ne izhaja iz srca oz. ki ni uresničeno s pomočjo notranje spodbude za izvajanje dela Ljubezni, bo cenjeno edino kot takšno, kakršno tudi je .... (zgolj) neko izvajanje obveznosti brez topline srca. In obstaja velika nevarnost, da bo človeško bitje usmerjalo premalo pozornosti na sebe, na svoje misli in delovanja. On namreč verjame, da je naredil vse, kar je potrebno narediti na Zemlji; to verovanje pa ima svoje temelje v zapovedih, katere so ljudje dodali Kristusovemu učenju. Edino Božansko učenje Ljubezni mora biti vzeto kot Kristusovo učenje, toda nikoli s strani ljudi določene zapovedi, katere imajo za svoj cilj ustvariti vse drugo, razen ravno teh resničnih delovanj Ljubezni ....

Kjer se poučuje Ljubezen, tam mora biti Ljubezen tudi prakticirana; toda delovanja (akcije, aktivnosti) Ljubezni je potrebno dojeti kot vse tisto, kar prinaša koristi drugim ljudem. Tako se od človeškega bitja pričakuje edino to, da dela dobro svojemu bližnjemu; in glede na to bo Božansko učenje Ljubezni od ljudi zahtevalo edino izpolnjevanje tistih zahtev, ki ščitijo bližnje pred tem, da jih ne prizadenejo oz. ki jim prinašajo koristi. Ko človeško bitje vzame v poštev koristi svojega bližnjega, on živi znotraj Ljubezni, ker ga ona spodbuja, da pomaga drugim ljudem. To je resnično delovanje Ljubezni, katerega Bog zahteva od ljudi in katerega je Jezus Kristus prakticiral na Zemlji. Če se od ljudi zahteva nekaj, četudi neuspeh pri uresničitvi na nikakršen način ne škoduje ali prizadene drugih ljudi, potem je to zaradi zakonov, katere so določili ljudje, toda katerih se ne bi smelo mešati s Kristusovim učenjem.

Vendar pa obstaja velika nevarnost, da bodo zapovedi Ljubezni zanemarjene in da se bo dalo prednost tistim, ki so jih dodali ljudje, in da smisel ter vrednost Kristusovega učenja Ljubezni ne bodo prepoznani, o čemer pričuje dejstvo, da človeštvo, ki je nepodučeno o njegovi resnični (pravi) vrednosti, želi povsem zamenjati Kristusovo učenje Ljubezni .... ono namreč več pozornosti daje zapovedim, katere pa bolj ali manj zasužnjujejo človeško bitje, ker one zanj predstavljajo duhovno prisilo. To (Kristusovo učenje) je svetu v napoto; in sedaj ima (svet) namen, da se bori proti in da zamenja vse, vključno s čistim Kristusovim učenjem Ljubezni, katero pa edino oznanja Ljubezen. Vse, kar so ljudje dodali Božanskemu učenju Ljubezni, je bilo narejeno izključno zato, da bi se čisto Kristusovo učenje pomešalo z zmoto; to je namreč odmik od tega, kar je Jezus Kristus zapustil ljudem kot Njegovo Delo. Čeprav pa bo ostalo edino to, kar je po Božji volji .... toda človeško delo bo prešlo.

AMEN

Prevod Lorens Novosel