New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 1443 - 1519

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

1477 - ODDALJENOST OD BOGA.... SAMOSPOZNANJE.... ZDRUŽITEV....

1482 - ODPUŠČANJE GREHOV... NEZMOTLJIVOST… RUTINSKA DEJANJA...

1501 - DESET ZAPOVEDI.... RAZLAGA ZA DANI ZAKON....

1514 - NEZMOTLJIVOST... CERKVENE ZAPOVEDI

ODDALJENOST OD BOGA .... SAMOSPOZNANJE .... ZDRUŽITEV ....

B.D. 1477 from 17. junij 1940, taken from Book No. 24

Človek, da bi zmanjšal oddaljenost od Boga, se mora zavedati, koliko je oddaljen od Njega in torej to ločenost doživljati kot težko ter bolečo. On bo tedaj težil k spremembi tega zanj nezadovoljujočega stanja in potem zavestno delal na sebi v spoznanju tega, da mora biti njegovo lastno stanje zrelosti izboljšano, da bi se zmanjšala oddaljenost od Boga. Se pravi, da je samospoznanje prvi pogoj za zavestno delo na duši, česar pa je pri ljudeh moč najmanj najti, ker oni o sebi ne mislijo, da so pokvarjeni (defektni), zaradi česar tudi ne storijo ničesar, da bi izboljšali svoje stanje duha. Izredno težko je v človeku omajati občutek odličnosti (oz. omajati to, ko človek misli, da je odličen, najbojši), čeprav pa je ravno to tako potrebno, ker se šele tisti človek, ki spozna svoje pomanjkljivosti, trudi, da bi jih odstranil. In zopet je volja za Resnico tista, ki je nujno potrebna, ker človek, ki ljubi Resnico, sam polaga račune za svoje razmišljanje in postopke ter je samokritičen. Zato je torej razumljivo, da je tisti človek, čigar srce teži k Resnici, blizu prave poti, ker bo tok njegovih misli tako usmerjan, da on spozna sebe in da zaradi tega teži k spremembi svojega bitja. In takrat, ko bospoznal svoje pomanjkljivosti, bo postal majhen in ponižen. Želel jih bo odstraniti in bo v molitvi prosil Boga za moč ter se na ta način približeval Večnemu Božanstvu, ker želi priti k Bogu .... On spoznava svoje malovredno (ničvredno) stanje, katerega se želi rešiti .... čuti (zaveda se), da sam ni sposoben za to, tako da prosi za Božjo milost, da tako oddaljenost od Boga postaja vse manjša; ko namreč človeku iz Boga priteka moč, katero on prosi za svoje lastno dobro, ga obenem tudi zajema Božja Ljubezen in njegovo srce oblikuje tako, da je sposobno za Ljubezen .... Ljubezen pa ga ponovno vodi vse bližje k Bogu; Ljubezen na koncu popolnoma ukinja oddaljenost od Boga; Ljubezen vzpostavlja združitev (zedinjenje) .... in tedaj je življenje na Zemlji končno omogočilo to, da je človek odnehal od svoje Bogu-nasprotne volje in se iz lastne volje ponovno povezal s svojim Očetom večnosti, zaradi česar je torej osvobojen od neskončno dolge omejenosti ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel

ODPUŠČANJE GREHOV... NEZMOTLJIVOST… RUTINSKA DEJANJA...

B.D. 1482 from 20. junij 1940, taken from Book No. 24

Domnevno dejanje odpuščanja grehov je samo simbol tega kar je Gospod učil na Zemlji. V nobenem primeru ni treba izpolnjevati formalnosti, saj je odpuščanje grehov v celoti odvisno od tega, koliko se človek počuti krivega pred Bogom in od tega, ali se pred njim pokesa v iskreni molitvi in prosi za Njegovo milost in odpuščanje njegove krivde. Formalnost je spet ena nevarna za dušo, saj bo avtomatizirano dejanje, ki je, ali bi moralo biti, preveč intimno, da bi bilo prepoznavno navzven. Dejanje javne izpovedi grehov lahko vodi v površnost, do te mere, da oseba bolj ali manj sledi rutinskemu dejanju, ne da bi bila notranje združena z Bogom, da bi čutila potrebo, da mu prizna svojo krivdo greha. Vse, kar počnete za rešitev svoje duše, bi moralo biti živo, in takšen obred lahko zlahka povzroči brezživljenjsko dejanje, saj niso vsi ljudje napolnjeni z Bogom hkrati, da bi se mu razkrili v vseh svojih slabostih in krivdi greha. Toda to je predpogoj za odpuščanje grehov, vsa zunanja dela so le simboli tega, kar ustreza Božji volji, ne pa uresničitev Božje volje.

Ko vas božji duh opozori na nevarnost, v katero se spravljate, se mu ne smete upreti, temveč bodite z vsem srcem hvaležni nebeškemu Očetu za pravilno vodstvo, ker z izpolnjevanjem zunanjih formalnosti izgubite veliko moči, ki jo morate uporabiti za svoj notranji napredek. Misel srca na vnaprej dano ljubezen vam bo prinesla neskončno več blagoslova kot vneto izpolnjevanje cerkvenih zapovedi, ki so bile dane ljudem brez božje odobritve. Predstavniki teh naukov so se ponovno zatekli za umetno ustvarjeno doktrino o absolutni zanesljivosti poglavarja Cerkve glede na duhovne zakone.

Vse, kar je ljudem dano od zgoraj je najčistejša resnica; vendar Bog s svojimi razodetji od zgoraj le izraža svojo voljo, vendar nikoli ne bo želel nadzorovati ali uporabljati prisilnih ukrepov, da bi ljudi prislil v poslušnost. Kajti to bi bilo v popolnem nasprotju z zakonom o prostovoljni osvoboditvi bitij, ki izvira iz Božanske ljubezni in modrosti. Zapovedi, ki jih razglasijo ljudje, so vmešavanje v Božanske uredbe... zapovedi, ki ljudi silijo k dejanjem, čeprav je uradno njihova lastna volja predpogoj, Bog nikoli ne bo imel za pravilne. Človekova volja ne more rutinsko izvajati svoje dejavnosti, v tem primeru ni več svobodna, ampak že vezana na voljo osebe, ki zaradi takšnih ukazov ljudem dodeli določen čas za opravljanje dolžnosti.

To je neizmerna človeška napaka (zabloda), ki grozi, da bo zadušila razvijajoče se občutljivo seme notranjega hrepenenja po Bogu, razen če dobrohotna dejanja človeka postanejo posebej dinamična in duhovno razsvetljenje povzroči, da nenadoma spozna resnično Božjo voljo. Le tako se bo lahko osvobodil nauka, ki zaradi človeškega prispevka že močno odstopa od nauka, ki ga je Jezus osebno dal ljudem na Zemlji. Človek si običajno prizadeva izpolniti svoje obveznosti, in to je največja nevarnost za dušo .... Ker ne stremi samozavestno k popolnosti, saj mu je v resnici dan načrt, ki ga želi uresničiti in z upoštevanjem osnov, ki so mu jih postavili drugi, zanemarja lastno psihološko nalogo, vendar je prepričan, da živi življenje, ki je všeč Gospodu Bogu.

AMEN

Prevod Janko Žagar

DESET ZAPOVEDI .... RAZLAGA ZA DANI ZAKON ....

B.D. 1501 from 3. julij 1940, taken from Book No. 24

Zapoved Ljubezni do Boga in do bližnjega zajema vse zapovedi, katere je Bog preko Mojzesa objavil ljudem tako, da človek sledi vsaki (spoštuje vsako) od teh Desetih Zapovedi, ko izpolnjuje največjo zapoved Ljubezni do Boga in do bližnjega.

Pomembno je biti obveščen (podučen) o vzroku, zakaj je bilo danih teh Deset Zapovedi; glede tega namreč kroži veliko domnev, katere bi lahko pripeljale do tega, da se začne dvomiti v Božansko Ljubezen. V tistih časih je med ljudmi vladalo stanje, v katerem se je odražala velika neljubeznivost (stanje brez Ljubezni – Boga). In ni se več častilo (slavilo) enega Boga; težnja k svetu, ljubezen do Mammona, do vseh zemeljskih zadovoljstev je bila nepopisno velika, in oni niso cénili niti imetja drugega človeka niti tega, kar so bili dolžni svojemu Bogu in Stvarniku. Oni so se ravnodušno predajali oblasti Satana in oboževali (častili) vse, kar je bilo v njegovem interesu. Toda Bog je dovolil, da strašna beda (revščina) prizedene tiste ljudi, ki so pozabili na Njega, in tako jih je prisilil na notranji preobrat. Oni so prepoznali svoje nizko duhovno stanje in so zato prosili Boga, da jim pomaga, da se rešijo iz svoje telesne (fizične) in duhovne težave. Potem pa je Bog preko Mojzesa objavil Svojo voljo v obliki, preko katere je pojasnil vsako posamezno stvar, da bi ljudjem povsem jasno pokazal vse tisto, kar je nepravilno v njihovem načinu življenja. Objavljanje Zakona na Sinaju je bilo tako očitno, da je tudi najbolj zakrneli grešnik prepoznal silo in veličino Boga; tedaj pa je moral ravno tako prepoznati voljo Boga, Kateri je od njega zahteval globok notranji preobrat (spremembo). On je preko Mojzesa z zastrašujočim glasom dal Svoje zakone, preko katerih je On ekstremno razsvetlil način življenja ljudi in na njih vrgel (jim pokazal) njihovo grešno življenje. Ono namreč ni bilo niti najmanj v skladu z Božanskimi zahtevami; človeštvo pa je bilo v teh časih tako zaslepljeno, da mu je bilo potrebno dati vse zapovedi, da bi lahko videli njihovo nepravičnost. Brez razmišljanja so izkoristili vse, kar bi lahko prispevalo k njihovemu telesnemu uživanju, brez da so usmerili pozornost na korist bližnjega tako, da preko svojih postopkov niti niso priznali večnega Božanstva .... Ničesar niso storili, da bi živeli Bogu prijetno življenje, po drugi strani pa vse, da bi bližnjega oškodovali in izvlekli v svojo lastno korist. Duhovna depresija je bila tako zelo izražena, da se jih je Bog usmilil in dal (dovolil), da se jim objavi Njegova Sila in Vsemogočnost, kakor tudi Njegova Ljubezen, katero pa je ravno tako zahteval od Njegovih stvaritev ....

Jezus Kristus je to isto poučeval na Zemlji; On je Ljubezen do Boga postavljal iznad vsega ostalega, in Ljubezen do bližnjega je dodal kot potrditev te največje zapovedi: Ljubezen do Boga. In zaradi tega bo Božansko voljo izpolnjeval tisti, ki spoštuje ti dve zapovedi, izpolnjevanje katerih pa bi moral biti smisel in središče življenja vsakega človeka.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

NEZMOTLJIVOST... CERKVENE ZAPOVEDI

B.D. 1514 from 11. julij 1940, taken from Book No. 24

Kljub temu, da dajete prevelik pomen nezmotljivosti svojega cerkvenega voditelja, se močno motite. Božja volja ni bila, da bi Njegovo cerkev samovoljno oblikovali ljudje v skladu s človeško voljo. Vse pravilno in primerno za ohranjanje in širjenje njegovega nauka, je Jezus Kristus osebno dal svojim učencem na zemlji. Razširjanje svojega nauka je postavil v odvisnost od volje posameznika, ali ga sprejme ali ne. Dal je natančne smernice, ki so veljale za vse, ki so želeli sprejeti (slediti) njegov nauk. Te so sestavljene iz obljub, ki so bile dane pod pogojem, da se ljudje držijo zahtev Gospodovih naukov. Vedno je spoštoval svobodno voljo človeka. Človek naj se odloči prostovoljno in brez zunanjega pritiska ter tako izpolni Božjo voljo. In tem ljudem je obljubil večno življenje... Zato zahteva samo vero Vanj in Njegovo Besedo, ko pravi: 'Jaz sem pot, resnica in vsak, ki veruje vame, bo imel večno življenje...' (Janez 14,6). Njegova ljubezen želi podariti nekaj nepredstavljivo čudovitega... večno življenje. In za to potrebuje samo vero ljudi in njihovo voljo. Vendar pa njegova volja ni obremeniti človeštvo z novimi grehi, ki že tako živi v omejenem stanju na Zemlji... Za tistega, ki resnično veruje v Jezusa Kristusa, se bodo omejitve sprostile, tisti, ki ne veruje, je že dovolj kaznovan s svojim omejenim stanjem, ker mora v njem ostati vso večnost (Janez 3,18-36). Kdor ne upošteva desetih zapovedi, ki jih je ljudem dal sam Bog, kdor se jim upira, greši, torej ne uboga Boga, ki je ljubezen, ker ne uboga zapovedi ljubezni. Ne naredi ničesar, da bi se osvobodil svojega stanja, namesto tega naredi vse, da bi ga poslabšal. Izpolnjevanje teh zapovedi je edino sredstvo osvoboditve, medtem ko je njihovo kršenje popolno nasprotje. Dogma o nezmotljivosti pa je postala novi zakonodajalec za ljudi, saj je bilo od Boga danih 10 zapovedi povečanih še za nekaj, tako da so bile dodane Božjim zapovedim nove cerkvene zapovedi in neizpolnjevanje teh zakonov je veljalo za enako grešno kot ravnanje v nasprotju z zapovedmi, ki jih je dal Bog. In ta napaka ima strašne posledice. Kajti ljudje se zdaj obremenjujejo s povsem nepomembnimi, a dolžnimi dejanji, ki so povsem nepovezana z zapovedjo ljubezni do Boga in bližnjega. In zdaj vso svojo pozornost usmerjajo le na izpolnjevanje teh cerkvenih zapovedi in na to, da se osvobodijo domnevnih grehov... Tako je celotna naloga njihove duše sestavljena iz izpolnjevanja zapovedi, ki so jih določili ljudje, ali iz pokore za krivdo domnevne kršitve. In ignorirajo strašno suženjstvo duše, ki ga je mogoče rešiti le z ljubeznijo... Če bi bile te zapovedi res potrebne, bi jih Gospod osebno dal, in pridigal o njihovi izpolnitvi svojim učencem na zemlji... Tako so ljudje poskušali poljubno izboljšati Kristusov nauk in se niso obotavljali, da bi za to dobili Božansko odobritev. Ker so menili, da jih je razsvetlil Sveti Duh, medtem ko so bili še v stanju, ki je bilo daleč od tega, so določili zakone, ki niso mogli biti v skladu z Božjo voljo. Ti zakoni so zelo zmanjšali občutek odgovornosti ljudi za od Boga dane zapovedi, saj je bilo zdaj največ pozornosti namenjeno na novo določenim zapovedim, in sicer do te mere, da jih človeštvo zdaj povsem samodejno upošteva, in verjame, da sledi Kristusovemu nauku, ko izpolnjuje naloženo dolžnost. Resnično razsvetljeno človeško bitje je izbrano od Boga, da zaustavi to obžalovanja vredno stanje, torej, da ga razkrinka. Vendar pa Bog nikoli ne more razsvetliti tistih, ki so izdali ali odobrili take zapovedi. Nezmotljivost cerkvenega poglavarja je popačena podoba izlitja Svetega Duha. Vsak, ki ga je navdihnil Sveti Duh, bi vedno prepoznal napako te skupine zakonov, vendar jim je posvetno-cerkvena oblast preprečila, da bi popravili to pomembno napako. Kajti te zapovedi niso izhajale iz duha ljubezni... Pravi Božji služabniki so vedno prepoznavali to zlorabo in se ji želeli zoperstaviti, vendar je nauk o nezmotljivosti poglavarja cerkve že pregloboko zakoreninjen, da bi ga lahko tako zlahka izkoreninili. In le tisti, ki iščejo čisto resnico in prosijo Boga samega zanjo in za duha notranjega razsvetljenja, se je bodo lahko osvobodili ....

AMEN

Prevod Janko Žagar