New Revelation recieved by Bertha Dudde

Proclamations No. 1353 - 1442

Please take special notice of the fact that God’s Words addressed to us are non-denominational.

The contents of this publication by no means intends to attract members of any Christian religious affiliation nor to recruit members into any other religious affiliation.

Its sole purpose is to make the present-day Word of God accessible to all people.

Between 1937 and 1965 Bertha Dudde was permitted to receive and record 9030 individual proclamations on a daily basis.

The publication of the proclamations was made possible due to the active support of the many friends of God’s New Revelation.

May this Word of God become a blessing to many people. (Also see B.D. No. 4015)

Distribution of the proclamations is very much desired. Only complete and unaltered proclamations must be passed on. (Also see B.D. No 8899)

‘He that hath My commandments, and keepeth them, he it is that loveth Me .... and I will love him, and will manifest Myself to him ....’ John 14, 21

The Publishers, Hans-Willi Schmitz and Wilhelm Wegers

http://en.bertha-dudde.org/

Autobiography of Bertha Dudde

At the request of many friends Bertha Dudde wrote the following biography in 1953:

I have been writing messages received through the inner Word since June 15, 1937. In answer to the many requests of my friends I will give you a picture of my earthly life, a short explanation of what I received spiritually, and my own feelings about all this.

I was born April 1, 1891, the second oldest daughter of an artist of Liegnitz in Silesia, today's Poland. I had a normally peaceful childhood, with six sisters in our parent’s home. I learned the cares of life at an early age. The desire to make money to help my parents made me learn the trade of a seamstress. As the financial needs of my parents continued, so did the burden, and in this way I made myself useful.

My parents belonged to different denominations. Father was a Protestant - Mother a Catholic. We children were brought up in the Catholic faith but never experienced pressure or force to follow the practices of the church so that each child in later years was able to pursue their own chosen course.

I myself was religious but could not accept the doctrine of the Catholic system although I respected the church. I could not represent something on the outside that my inner conscience had not accepted. So I did not continue to attend church, heard little preaching and had no knowledge of the Bible. I did not read any religious books or scientific literature and did not join any other group or religious sect.

Anyone knowing the Catholic teaching knows what a conscious struggle one finds himself in when he wants to release himself from it. I was not spared from this either. But the question as to what is the Truth and where it is to be found, remained.

Often when I prayed the Lord's Prayer I would beseech the Lord to allow me to find His kingdom. This prayer was answered in June 15, 1937, as I prayed quietly and waited for the inner voice. In this attitude I persisted often, for a wonderful peace came over me and thoughts which came to my heart, not my head, gave me comfort and strength.

Still I did not know that these thoughts were given to me until, in a strange dream I experienced something which later proved to be the Truth and caused me to write down these thoughts.

So on a certain day as I listened inwardly a stream of words came to me, which I wrote down. This was the first message I wrote which started like this: "In the beginning was the Word, 'a Te-Deum' to the Creator of Heaven and Earth."

Then came doubt, …. did you write this by yourself? In short, I have wrestled, prayed and gone through many struggles, but again and again the words came to me like a stream, a wisdom, which made me tremble. Then God Himself took away my doubts. He answered me and I acknowledged Him as our Father, in His Word. My faith grew, doubt diminished, and I received and wrote daily.

The contents of the writings were beyond my understanding. Phrases, which I had never heard of or read about, strange and scientific expressions and references continually came to me. Then came unheard of expressions of the Heavenly Father's Love giving refuge and providing enlightenment to all the questions of life.

The Words came to me in the following manner: After sincere prayer and a short period of composure I listened inwardly. Thoughts then followed coming to my mind, clearly, distinctly, and the words flowed smoothly always three or four, one after another, like writing a radio announcement or a weather report, slowly so that I could easily keep pace, writing line after line.

Now I write the words in shorthand as a dictation without having any constructive or intellectual part in it. I am in no way in a 'trance', nor do I even form the sentences, but it comes to me one word at a time, neither do I understand the context while I am writing the words down.

After days, sometimes weeks, I transcribe the shorthand writings into longhand without changing or correcting a syllable. Each dictation takes about half an hour. I must stress that this could not happen forcibly or in a state of ecstasy. It all takes place simply and consciously, without any excitement or influence of my own will. I can interrupt myself at any time and finish the sentence after hours or days without reading the previous writing the dictated words continue again.

My will is under no compulsion, all that I desire is to serve God and do what His will wants me to do.

I can truthfully say that I was led into this Truth, and these concepts were, in every respect, foreign to me. It was only after years that I found confirmation of what I received when I came to know the writings of Jacob Lorber. No one can imagine my joy when I discovered the literature of Jacob Lorber; ‘The Great Gospel of John’ and ‘The Youth of Christ’. Then I understood that other people were also given the Word of the Lord, that God had spoken to His children at all times and that God will continue to do this in His endless love and mercy.

I found in Lorber's writings the same as was given to me. I often could not understand the Word that came to me, but in His love the Heavenly Father gave me the explanation. How wonderful are the innumerable manifestations in which the Father displays His exceedingly great goodness.

It became clear to me that my limited education due to lack of money, and my lack of time to read good books or visit performances, became my advantage. I was now able to concentrate on my work from early morning to late at night, and each day I received that precious spiritual Word without knowing for whom I received it.

It is because of my ignorance of the Bible and the Catholic doctrine that I accepted the Word from above without resistance. In my experience, an earnest Catholic or Protestant whose knowledge is rooted in dogmatic theories is too much bound to dogma to accept and embrace divine revelations without resistance.

Still, there are scientists at several faculties who earnestly discuss these divine teachings with increasing interest. Their interest not only concerns the irrefutable explanation of the origin of matter and the possibility of its dissolution, but also the principle of the wrong teachings of different religions, systems and confessions. In the messages I received, these errors are recorded and everyone is urged to give instructions concerning these doctrinal errors whenever there is an opportunity. But everyone is free to take the Lord's Word to heart or not. But whoever understands the spirit in the Father's Word and does not act accordingly increases the distance between himself and the Father even more. When he does not follow the warning Words of love he puts himself inevitably under the law. He will also, in the same measure, lack in grace by disregarding God's commandment of love.

In God's grace people are led anew to the Gospel, which emphatically points out the purpose of man's being. For the merciful love of God seeks to save all who still can be saved before the turning point comes. And it will come. The end-time which seers and prophets have proclaimed is now here. According to the revelations given to me, the Lord does not differentiate between His children. ‘Come ye all to Me’ sounds His call and blessed is he who hears His call and follows Him. God loves His children. He wants to make them all happy, even when they do not want to know Him.

Recorded November 22, 1953

Bertha Dudde

Bertha Dudde was permitted to leave her earthly shell on September 18, 1965 to return to the Father’s heavenly house.

Vsebina

1360 - LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA.... ZEMELJSKA IN DUHOVNA TEŽAVA....

1368 - »IN NE VPELJI NAS V SKUŠNJAVO....« OČE NAŠ....

1374 - PRAVA POT... RIMSKO - KATOLIŠKA

1382 - OCENJUJE SE ČLOVEKOVA VOLJA IN NE DELO.... DELO NA DUŠI....

1418 - BOŽANSKI POSEG... NAPOVED...

1427 - IZPOLNJEVANJE OBVEZNOSTI.... PROSTOVOLJNO ALI PRISILNO....

LJUBEZEN DO BLIŽNJEGA .... ZEMELJSKA IN DUHOVNA TEŽAVA ....

B.D. 1360 from 29. marec 1940, taken from Book No. 23

Prakticirati najbolj čisto, najbolj nesebično Ljubezen do bližnjega je napopisno dragoceno za razvoj duše. Ta dejavnost ji že na Zemlji prinaša visoko stopnjo zrelosti, in duša bo, ko umre, prepoznala blaženo pot, katero je prehodila. Človek mora biti vedno pripravljen služiti in dajati .... on mora koristi bližnjega vedno postaviti iznad svojih koristi; najgloblja spodbuda (impulz) ga mora spodbuditi na vsa dela, ki se nanašajo na to, da to koristi (dene dobro) bližnjemu. On mora misliti na njegovo telo in dušo, mu pomagati v zemeljski težavi in si poleg tega prizadevati odstraniti njegovo duhovno težavo (siromaštvo, bedo). Prakticirati Ljubezen je v zemeljskem življenju najplemenitejša naloga človeka ter resnična hoja za Jezusom. To namreč zajema vse, kar Bog zahteva od njega .... Človek, ki je dejaven v Ljubezni, bo postal blag in potrpežljiv ter bo obenem tudi miroljuben in usmiljen. Če namreč on ljubi svoje bližnje, vse vrline postanejo del njega, ker je Ljubezen Božanska in na ta način ravno tako izpopolnjuje človeško bitje. Če sedaj človek misli na revno (bedno) stanje duše nekega zavedenega človeka, ga bo to ganilo in prebudilo njegovo dejavno pomoč .... on bo dal to, kar drugemu primanjkuje; in uvedel ga bo v Resnico, ker bo njegova moč spoznanja omogočila, da vedno najde tisto pravo stvar, da bi uspešno ublažil težavo neke takšne duše, ki je brez znanja (je v temi). Lotiti se odrešenja duše bližnjega je največje delo usmiljenja, ker se on s tem izogne neizmernemu trpljenju, katero čaka dušo v onostranstvu. Vendar pa, ker je to delo zahtevno, morata vedno vladati potrpežljivost in Ljubezen; in da bi bilo to uspešno, sta potrebni največja Ljubezen in potrpežljivost. Pot na višje je mogoča edino preko Ljubezni; Ljubezen ne more biti nikoli izključena, ker je Bog Ljubezen (1 Janez 4:8, 16) .... Iskanje Boga, brez da bi se ostalo v Ljubezni, bo vedno brezuspešno, ker se Večno Ljubezen (Boga-Jezusa Kristusa Osebno) lahko najde edino preko dejavne (aktivne) Ljubezni do bližnjega .... Vendar pa se ravno Ljubezen tako malo spoštuje; in zaradi tega je stanje človeških duš tako nizko, da je največja težava teh duš neizbežna. Da pa bi se duša v onostranstvu izognila tej težavi (nesreči), mora biti človek že na Zemlji prizadet (potlačen), da se tako v njemu razvije Ljubezen, da si tako prizadevajo, da eden drugemu olajšajo zemeljsko usodo, preko česar bo obenem tudi zmanjšana težava. Duša namreč za svojo korist potrebuje drugačna sredstva od telesa. Duši denejo dobro edino dela Ljubezni; njej največ pomaga vse to, kar telo sebe prikrajša v korist bližnjega. Zaradi tega morajo ljudje vedno paziti na to, da obrzdajo (premagajo) svoje samoljubje in da vse, kar sami mislijo, da je vredno, prepustijo (dajo, podelijo z) bližnjim. In če človek tako stremi k zrelosti svoje duše, potem ravno tako ni potrebno, da zamudi priložnost, da pomaga bližnjemu pri dozorevanju duše tako, da mu rade volje in z veseljem daje od svojega znanja o Resnici .... tako, da ga poučuje o Bogu, o Njegovi neskončni Ljubezni in usmiljenju ter o človekovi resnični nalogi (na Zemlji). Če on uspe rešiti eno dušo iz teme, če je on resnično nesebično dejaven (aktiven) v Ljubezni do bližnjega, mu to obenem tudi prinaša veličastno nagrado, ker je duhovna težava med ljudmi veliko večja od telesnega trpljenja. In zato prakticirajte Ljubezen, da tako odrešujoče delujete na Zemlji!

AMEN

Prevod Lorens Novosel

»IN NE VPELJI NAS V SKUŠNJAVO ....« OČE NAŠ ....

B.D. 1368 from 2. april 1940, taken from Book No. 23

»In pelji nas preko skušnjave« (naslov torej skriva igro besed, vendar pa sta pravilna oba načina, če se dojame dinamika, o kateri je govora tukaj) .... Neprestano se morate paziti greha, ker nenehno preži na vas. Zato morate biti pazljivi in ne smete pozabiti moliti; pogosto morate klicati Boga, da vas ščiti pred vsako nevarnosti za dušo. Potrebno se je paziti potuhnjenosti in sovražnikove zlobe; on je se namreč vrti okoli zemeljskega otroka v najrazličnejših oblikah, da bi imel vpliv. In greh bo vedno oblikoval tako, da človeka mami, da on na ta način pozablja na vse svoje dobre namere. In zato morate bedeti in moliti .... biti pazljivi, da vas on ne prevara in morate moliti za moč, da se mu lahko uprete. Če pa se zatečete k Samemu Bogu, bo On vaše zaupanje nagradil in vas bo tudi sam pripravljen zaščititi ter bo preprečil, da bi nasprotnik še naprej spletkaril proti vas .... In če je človekova volja močna, bo on izgubil, kar pa mu daje spodbudo za ponovni poizkus pod drugačno masko. In zato Gospod govori: »Prosite Me za pomoč in Jaz vam bom pomagal!« Že sama misel, katero v obliki prošnje namenite v višave, bo okoli vas zgradila zid, preko katerega se sovražnik ne more prebiti. Bog nasprotniku daje svobodo, da uporablja svojo silo, da bi se tako razplamtela človekova volja za odpor. Ravno tako pa velja tudi to, da če bo poklican in vključen Božanski Odrešenik, da bi rešil človeka, in če torej v duhu in Resnici iztegnete roke navzgor, lahko vedno pričakujete Njegovo pomoč, ker vam je On sam dejal, da molite .... On vas bo okrepil in vam dal moč za odpor, kakor bo obenem tudi zavrnil nasprotnikove skušnjave od vas; to je namreč Očetova volja, da uporabljate molitev, Katero vas je naučil On Sam. Ona zajema vse prošnje, ki so namenjene izključno za zveličanje duše. Če te molitve (pri)srčno in iskreno predstavite Očetu na Nebu, vam jih bo On uslišal v skladu s tem, koliko ste si zaslužili .... Torej trudite se, da boste dostojni Božanske milosti, da bi vam le ta pritekala, da tako lahko prejmete moč od Boga. In Gospod vam ravno tako obljublja svojo pomoč, zato jo uporabljajte in se zahvaljujte Stvarniku Neba in Zemlje za Njegovo neskončno Ljubezen in Dobroto, ki pazijo (na) vsakega človeka. In ko nasprotnik vidi, da nima uspeha, bo njegov vpliv vse manjši; nenehna borba ga bo utrudila in on vas bo pustil .... Tako boste »rešeni vsega hudega ....«.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

PRAVA POT... RIMSKO - KATOLIŠKA

B.D. 1374 from 7. april 1940, taken from Book No. 23

Ne smete se prerekati o tem, katere poti so prave pred Bogom, če imate le voljo priti do Boga. Božja volja vam pošilja nebeški kruh, kjer koli ga želite. In kdor ga sprejme v svoje srce kot nebeški kruh, se bo tudi nahranil in ta duhovna hrana mu bo prinesla večno odrešenje. Vzpostavitev iskrenega stika z božanskim Zveličarjem in Odrešenikom je edini znak Kristusove cerkve, zato bo Kristusov učenec in sledilec njegovega nauka vsakdo, ki spozna Odrešenika, ga ljubi in se z njim za vedno združi. Do Njega se lahko pride po različnih poteh, povsod kjer mu osveti luč spoznanja. Toda najprej se mora vzpostaviti povezava z Bogom, kajti to je smisel vašega zemeljskega življenja, združiti se z večnim Očetovim duhom. Tako ga bodo dosegli tudi tisti ljudje, ki z vso resnostjo iščejo Boga, čeprav hodijo po različnih poteh, saj na koncu svoje poti vedno vidijo samo božanskega Gospoda in Odrešenika in stremijo k njegovi Svetli podobi. Po drugi strani pa ni zagotovila, da bo določena pot pripeljala do cilja, če se bo po njej hodilo le zaradi tradicije, po svetli podobi pa se zavestno ne hrepeni. Kajti ta pot se bo vlekla v nedogled, vedno se bo zdelo, da vodi vedno nazaj na izhodišče, ker pravi cilj še ni prepoznan .... Vsakdo meni, da je pot po kateri hodi, edina pravilna. In za posameznika je pot lahko pravilna, če gre po njej ravno zato, da bi se končno približal večnemu Božanstvu. S to željo vsaka pot postane izvedljiva in vsaka pot vodi do cilja. Nikoli pa ne smemo spregledati, da se pogosto zapravlja veliko moči za izpolnjevanje povsem nepomembnih zahtev, ki nikakor ne služijo povezovanju z Bogom in bi jih zato lahko bolje uporabili. Premalo se razmišlja o dejanskem namenu življenja na Zemlji in o zedinjenju z Bogom. Bolj se upoštevajo povsem nepomembne zapovedi, ki jih izdajajo ljudje. Združitev z Bogom jim ni prednostna naloga, ampak se takšno poglabljanje v največjo Božjo ljubezen in milost postavlja na stranski tir. Tako želja po Gospodu vedno ostaja edini odločilni dejavnik o tem, ali je zemeljski otrok na pravi poti, ne pa različne duhovne šole. Če vam je od zgoraj dano jasno navodilo, bi bilo dobro, da ga sprejmete. To vas bo vodilo po najbolj dostopni poti proti vašemu večnemu domu. Tako boste pred seboj jasno videli svetlo podobo Odrešenika in lahko boste po Božji volji pogumno in neustrašno hodili po poti in ne boste v nevarnosti, da bi zašli, saj vam sam Gospod in Odrešenik prihaja nasproti in z njegovo roko boste varno dosegli svoj cilj.

Amen

Prevod Janko Žagar

OCENJUJE SE ČLOVEKOVA VOLJA IN NE DELO .... DELO NA DUŠI ....

B.D. 1382 from 12. april 1940, taken from Book No. 23

Spodbuda srca je odločilna za človekova dela, zaradi česar bo vsako delo ljudem pokazalo, kakšen je njegov namen (stališče, mišljenje). Vseeno pa je pomembno, da človek lahko pripelje do izvršitve to, kar namerava storiti .... Čeprav pa je to pogosto na nek način preprečeno. Njegova volja potem vedno ostaja merilo njegovega stališča (mišljenja, namere) in ne to, kar izvrši, če le to slednje ni v skladu z njegovo voljo. Tako da človek lahko pod raznoraznimi vplivi dejansko uresniči neko dobro delo, katero pa mu vseeno ne more biti všteto (priznano), ker le to ni rojeno iz njegovega najbolj notranjega občutka in ker ono ne bi bilo nikoli storjeno brez te prisile .... kakor bo tudi temu nasprotno volja za dobro delo, ki ne more biti storjeno, všteta kot dobro delo. In tako tukaj Gospodar zopet sodi z najstrožjo pravičnostjo. On prepozna srca ljudi; On pozna vsako kretnjo (občutek), vsako misel, in Njegovemu očesu ne more nič ostati skrito .... Če se vi ljudje sedaj predate prepričanju, da bodo vse dobre misli ocenjene (vrednotene) kot dobro delo, potem bo to oplemenitilo vaše razmišljanje; vi boste začeli vedno skrbeti o vaših najintimnejših (najbolj notranjih) občutkih, o vseh besedah in mislih .... vi boste vsako dobro delo opazovali (preverili) z očmi kritike in se vedno preverjali, ali je to popolnoma v skladu z vašim razmišljanjem. To pa je delo na duši: nenehno samoopazovanje, nenehna težnja k višjemu ter osvajanje izjemno močno razvitega občutka za Resnico .... vse to je zavestno delo na duši. Človek se mora najprej vzgojiti za Ljubezen v prizadevanju, da vedno in nenehno pomaga bližnjemu .... on mora imeti določeno duševno premoč nad vsem (biti iznad vsega), kar bi ga lahko zavedlo, da stori nekaj, kar ni v skladu z najintimnejšo spodbudo njegovega srca .... zato se mora on, če bi ga nek slab občutek želel spodbuditi na prividno uresničevanje napredka njegove življenjske poti, vsemu temu upreti s svojo voljo in poslušati notranji glas, ki od njega zahteva pravilen način življenja. Zaradi tega mora on preko svoje volje, da služi Bogu, prejeti spodbudo za vsako dobro delo. On mora poskrbeti, da sta hotenje (volja, težnja) in delovanje vedno skladna, da tako delo nikoli ne odstopa od volje, temveč da se volja in delo vedno gibljeta v isti smeri. In potem bo njegova notranjost vedno in nenehno oblikovana, vse dokler (človekova) volja ne postane popolnoma eno z Božansko voljo; in delo bo imelo vrednost pred Bogom.

AMEN

Prevod Lorens Novosel

BOŽANSKI POSEG... NAPOVED...

B.D. 1418 from 14. maj 1940, taken from Book No. 23

Boj, ki ga ljudje bijejo na svetu drug proti drugemu je jalov boj, ker ne bo prinesel zadovoljivega rezultata. Gospod neba in zemlje se je odločil, da se bo to dokončalo na drugačen način, kot svet upa. A ta konec bo neopisljiv. Božji glas od zgoraj bo preglasi hrup boja... Med ljudmi bo to povzročilo strašen nemir, saj ga noben človek ne bo mogel ustaviti, ljudje pa bodo nemočni in se bodo morali podrediti vsemu kar jim bo Gospod poslal. In potem bo vsakemu posamezniku prepuščeno, da prepozna Božjo roko in se ji podredi ali pa se upre proti svoji osebni usodi. Kajti namenjeno je, da bodo misli ljudi silovito usmerjene k Bogu in blagor tistemu, ki najde svojo pot in prepozna Boga in Pobudnika vseh dogodkov ter se priporoči Njemu in njegovemu usmiljenju.

Vendar bo malo, ker so ljudje duhovno zavedeni, so zaradi svojih modernih razlag izgubili vero v Bitje, ki odloča o vsem na Zemlji, in njihov ošabni odnos jim otežuje pot nazaj k Bogu, in ta duhovna aroganca bo njihov propad. Samo tisti, ki se počuti majhnega in nemočnega in kliče Boga na pomoč, bo ohranil svoje življenje, tudi če ga bo fizično izgubil... Kdor pa verjame, da ne potrebuje Božje pomoči, bo zapravil svoje zemeljsko in duhovno življenje... In tudi če Bog dovoli, da obdrži svoje zemeljsko življenje, bo to le dejanje največjega usmiljenja, da bo končno dobil realizacijo na Zemlji... Ker Gospod pozna srca ljudi, gleda v najbolj oddaljene kote, prepozna vsako mešanje in ne bo dovolil, da bi propadlo karkoli, kar se še da rešiti. In vsak, ki sredi groze kliče Gospoda na pomoč, bo začutil čudovit mir, ki vstopa v njegovo srce ( Rim Joel 10,13), nenadoma bo spoznal ničvrednost zemeljskega življenja, če ga ne spremlja zelo globoka vera, in to spoznanje mu bo omogočilo, da se prostovoljno odpove tistemu, kar se mu je prej zdelo privlačno.

Z lahkoto se bo podredil Gospodu in sprejel, kar bo prejel iz Njegove roke... življenje ali smrt... Vendar bo svoje telo predal le zato, da bi se prebudil v življenje v onostranstvu. In s tem to njegovo zapuščanje sveta ne bo njegov propad, ampak njegovo vstajenje v boljše življenje. Božja volja vsakogar postavi na svoje mesto, človeka vzame s sveta, ko je prišel čas njegovega konca, in vrne na svet tiste, katerih zemeljsko življenje še ni končano... Kajti nič se ne zgodi samovoljno, ampak je vse odločila Božja modrost in ljubezen. Če pa človek tudi takrat ne more prepoznati Božje roke, bo njegova duša utrpela resne težave, ker ne bo imela drugih sredatev odrešenja... V času svojega zemeljskega bivanja se je neskončno oddaljil od Boga in znova stremi k stanju izgnanstva; zato je njegovo življenje na Zemlji popolnoma brez smisla, saj ne priznava Boga. In zaradi takšnih duš bo Bog dovolil, da se sliši njegov mogočni glas... Če pa tudi ta klic umre neuslišan, bo usoda teh duš samo večno pogubljenje.

AMEN

Prevod Janko Žagar

IZPOLNJEVANJE OBVEZNOSTI .... PROSTOVOLJNO ALI PRISILNO ....

B.D. 1427 from 20. maj 1940, taken from Book No. 23

Edino to, k čemur se stremi in kar je storjeno v svobodni volji, služi za razvoj duše. Ljudje morajo biti uvedeni v življenje, katero samo po sebi odgovarja Božji volji. Vendar pa oni delujejo edino pod določeno prisilo; če njihova lastna volja ne sodeluje, so dela brezkoristna oz. so nepomembna pred Bogom. Vsaka izpolnitev obveznosti resda pomeni pravilno zemeljsko življenje, vendar pa ne predstavlja nikakršne posebne zasluge za večnost. Namreč to, kar je v večnosti cenjeno, se je moralo roditi iz lastne volje. Ni dovolj to, da se izpolnjuje določene zapovedi, katerim se na Zemlji daje veliko pomembnost, toda katere v sebi nosijo le malo ali skoraj nič Božje volje.

Izpolnjevati Božansko zapoved Ljubezni iz najbolj notranje spodbude .... zajema vse, kar spodbuja razvoj duše. Od vas se pogosto zahteva, da zapovedi Ljubezni izpolnjujete pod prisilo .... spodbuja se vas na dela, katera sicer sama po sebi odgovarjajo Božji volji, če so storjena v svobodni volji. Vendar pa se človeku ni potrebno prepuščati verovanju, da je preko njih (če niso izpolnjena v svobodni volji) izpolnil voljo Gospodarja in postal čista Ljubezen do bližnjega .... Edino njegova lastna volja je odločilna, in ceni se edinole stopnjo Ljubezni, katero čuti kot spodbudo za svoje delovanje.

In zaradi tega njegovi bližnji, zaradi njegovega delovanja spoštujejo ali imajo za pobožnega tistega človeka, čigar notranje razmišljanje ni skladno z njegovimi postopki navzven. Človek lahko to, kar od njega zahtevajo edino človeški zakoni, vedno izvaja tudi brez tega, da je povezan z Bogom. Gre se za določeno ambicioznost in odvisnost od tega, da bo priznan; to je gonilna sila za to, da maksimalno izpolnjuje obveznosti. Vendar pa je duševni razvoj vprašljiv, ker je odločujoča edino najbolj notranja spodbuda srca. To, kar zahteva svet, mora vedno do neke določene stopnje služiti vzdrževanju svetovne oblasti; toda če se ljudem da svobodo, potem je tudi namen plemenitejši, ker se lahko aktivira lastna volja. Tako imajo vse prisilne mere, ki imajo privid Ljubezni do bližnjega, kakor tudi prisilno izpolnjevanje cerkvenih zapovedi, pred Bogom samo najmanjšo vrednost; vsako svobodno izpolnjevanje le teh pa povečuje vrednost ....

AMEN

Prevod Lorens Novosel